ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 704/500/24		
Провадження № 22-ц/821/389/26		
Категорія: 331060300  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря – Кукушкіної А. О.,

учасники справи:
заявник – Тальнівська міська рада, 
заінтересована особа – Виконавчий комітет Тальнівської міської ради (відділ ЦНАП),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року у цивільній справі за заявою Тальнівської міської ради, заінтересована особа: виконавчий комітет Тальнівської міської ради (відділ ЦНАП), про визнання спадщини відумерлою, 

в с т а н о в и в:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

25 квітня 2024 року Тальнівська міська рада звернулась із заявою про визнання спадщини відумерлою.
В обґрунтування заяви вказано, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась спадщина у вигляді 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Заявник зазначив, що залишену після смерті ОСОБА_2 спадщину у встановлений законодавством строк ніхто не прийняв, спадкова справа за заявою спадкоємців у нотаріальній конторі не заводилась, а тому вважає, що частина житлового будинку має бути визнана відумерлою спадщиною та передана у власність територіальної громади в особі Тальнівської міської ради Черкаської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року заяву Тальнівської міської ради – задоволено. 
Визнано відумерлою спадщиною 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належало померлій ОСОБА_2 .
Передано 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 як відумерлу спадщину у власність Тальнівській міській територіальній громаді в особі Тальнівської міської ради.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки спадкоємці у померлої ОСОБА_2 відсутні та спадкова справа не заводилась, тому у суду першої інстанції наявні підстави визначати спадщину ОСОБА_2 відумерлою та передати її у власність Тальнвській міській територіальній громаді в особі Тальнівської міської ради.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 22.12.2025 ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тальнівського районного суду від 21.10.2024 та постановити нове, яким визначити право власності на 2/5 будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та стягнути з Тальнівської ради судові витрати у розмірі 3 327 грн, що складаються із суми судового збору у розмірі 2 271 грн та витрат на майнову оцінку спірної частини домоволодіння в сумі 1 100 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 30 вересня 2009 року вищевказане майно було придбане скаржником у ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу зареєстрованим у Державному реєстрі правочинів № 36412219 та посвідченим приватним нотаріусом Власенко Н. С.
Зазначив, що в травні 2024 року із засобів масової інформації ОСОБА_3 стало відомо, що Тальнівська міська рада, придбані ним 2/5 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 , має намір визнати, як відумерлу спадщину, а тому листом від 21.05.2024 скаржник повідомив Тальнівську міську раду про те, що він є власником даної частини володіння. Проте, на цей лист, скаржник отримав відповідь від Тальнівської міської ради, що ОСОБА_1 потрібно надати підтверджуючі документи.
Вказав, що оскільки скаржник проживає закордоном з 2011 року, а оригінали документів знаходяться в Україні, то можливості надіслати вказані документи в нього не було. 
22.07.2025 ОСОБА_4 , на підставі доручення скаржника, звернулась до Тальнівської міської ради з проханням надати копію рішення суду, згідно якого міська рада взяла на баланс 2/5 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з заявою ОСОБА_4 надала копію договору купівлі-продажу. У відповідь на цей лист, Тальнівською міською радою було надано відповідь, в якій повідомлено, що виконавчим комітетом Тальнівської міської ради не було прийнято рішення щодо домоволодіння ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
В подальшому, на підставі оскаржуваного рішення, 2/5 будинку за адресою АДРЕСА_1 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником якого тепер є Тальнівська міська рада, що позбавляє скаржника права володіння, розпорядження та користування належним йому майном.

Відзив на апеляційну скаргу 
19.01.2026 від Тальнівської міської ради через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області залишити без змін.
Заявник зазначив, що скаржник в апеляційній сказі фактично заявляє нові позовні вимоги, що є неприпустимим на стадії апеляційного перегляду та виходить за межі предмета розгляду справи.
Щодо тверджень скаржника про право власності, вказав, що договір купівлі-продажу від 30.09.2026 не підтверджує наявність у нього чинного права власності на 2/5 частини спірного будинку, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про його право власності.
Вважає, що вимоги скаржника про стягнення судового збору та витрат на майнову оцінку є передчасними та безпідставними, оскільки витрати на оцінку не є судовими витратами у розуміння ст. 133 УПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та апеляційним судом

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек № 320705898 від 20.01.2023 власником 2/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , та власником 3/5 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 5 – 5 зворотній бік).
З відповіді на запит Виконавчого комітету Тальнівської міської ради № 53/32.5-04-05-23 від 14.03.2022 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька м. Тальне, Тальнівського району Черкаської області померла. Актовий запис № 95, складений Тальнівським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 12.05.2016 (а.с. 11). 
05.04.2024 Тальнівською міською радою на офіційному веб сайті було розміщено оголошення про порушення справи по визнанню спадщини відумерлою Тальнівською міською територіальною громадою. Аналогічне повідомлення було надруковано в газеті «Новий Дзвін» (а.с. 18,19).
Згідно відповіді Тальнівської державної нотаріальної контори від 28.08.2024 № 628/02-14, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась (а.с. 33). 
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.09.2009 № 356144 ОСОБА_2 , продала, а ОСОБА_1 купив земельну ділянку площею 400 кв.м. місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 7124010100-03-002-1411 (а.с. 40).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
В судове засідання апеляційного суду скаржник ОСОБА_1 , Тальнівська міська рада та Виконавчий комітет Тальнівської міської ради (відділ ЦНАП)не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Крім того, в поданій ним апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 372 ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.
Частиною 1 ст. 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У зазначеній статті визначено коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяється на такі дві групи, - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у такій справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Водночас судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.
Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.
Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18), в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 712/14171/21 (провадження № 61-10639св22).
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Розгляд судом справ про визнання спадщини відумерлою регламентовано Главою 9 ЦПК України.
Звертаючись до суду з заявою про визнання відумерлою спадщиною 2/5 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належали померлій ОСОБА_2 , Тальнівська міська рада в якості заінтересованої особи вказала виконавчий комітет Тальнівської міської ради (відділ ЦНАП), не зазначивши при цьому іншого (інших) співвласника (співвласників) даного будинку.
Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 була власницею 2/5 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та спадкова справа після її смерті не заводилась, що свідчить про неприйняття спадщини спадкоємцями, а тому заявник, виходячи із положень ст. 1277 ЦК України, звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання спадщини відумерлою.
Згідно із ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.
Статтею 338 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Згідно з ч. 2ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, яким задоволено заяву Тальнівської міської рада, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення оскарженим рішенням його прав, як власника спірної частини житлового будинку. При цьому, до апеляційної скарги долучив копію договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 30 вересня 2009 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , продала, а ОСОБА_1 купив 2/5 частин житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних будівель. Будинок з прибудовами та надвірними будівлями, 2/5 частин з якого відчужуються за даним договором розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 47 – 47 зворотній бік). 
Також до апеляційної скарги долучено витяг з Державного реєстру правочинів № 7780553 від 30.09.2009 з якого вбачається, що за реєстраційним № об`єкту у РПВН: 14435163, будинок, адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 є відчужувачем, а набувачем є ОСОБА_1 (а.с. 48 – 48 зворотній бік).
Долучені скаржником до апеляційної скарги докази, у відповідності до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, приймаються апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 не був учасником справи чим доказав неможливість їх подати до суду першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України також визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , дізнавшись з оголошення в газеті «Колос» про намір заявника визнати спадщину відумерлою, звертався 21.05.2024 до Тальнівської міської ради з листом, в якому повідомив заявника про те, що він є власником даної частини володіння (а.с. 50).
Тальнівською міською радоюЯворському Я. О. було надано відповідь, в якій запропоновано в разі наявності підтверджуючих документів щодо власності всього будинку за адресою АДРЕСА_1 надати належним чином завірені підтверджуючі документи (а.с.51). 
Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.
Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
Особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
На наявність у даній справі спору про право вказує те, що 30 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної частини житлового будинку.
Доказів, що вказаний договір у встановленому законом порядку визнано недійсним або розірвано матеріали справи не містять.
Таким чином, вирішення питання про визнання 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , відумерлою спадщиною не підлягає у порядку окремого провадження, оскільки апеляційним судом встановлено спір про право, що підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 202/6418/18 та від 20 травня 2020 року у справі №146/619/17.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
За наслідками апеляційного перегляду апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції вирішено питань про права та інтереси скаржника як особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Вимоги скаржника щодо визнання за ним права власності на 2/5 будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення з Тальнівської ради судових витрат у розмірі 3 327 грн, що складаються із суми судового збору у розмірі 2 271 грн та витрат на майнову оцінку спірної частини домоволодіння в сумі 1 100 грн не підлягають задоволенню, оскільки по-перше предметом перегляду є справа окремого, а не позовного провадження, судові ж витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України розподіляються між сторонами, по-друге  ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду не звертався, а є лише особою, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, проте стверджує про порушення його права оскаржуваним рішенням.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є передчасним та підлягає скасуванню, а заява Тальнівської міської ради – залишенню без розгляду, що не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідним позовом.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року– скасувати.
Заяву Тальнівської міської ради, зацікавлена особа: виконавчий комітет Тальнівської міської ради (відділ ЦНАП), про визнання спадщини відумерлою – залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков