Справа № 932/2923/25
Провадження № 2/175/2490/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"02" квітня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька - ОСОБА_4 . Починаючи з 2019 року позивач самостійно здійснює догляд за дитиною та її утримання, виконуючи всі батьківські обов`язки. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у її вихованні не бере, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання їх спільної дитини. Позивач зазначає, що встановлення факту самостійного виховання та утримання доньки необхідне йому, зокрема, для подальшого вирішення питання щодо оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з метою забезпечення належного догляду за дитиною. При цьому, відповідачка фактично не проживає разом із дитиною, а донька є емоційно прив`язаною до батька. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка протягом тривалого часу самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а також з метою недопущення порушення прав та інтересів дитини у разі мобілізації позивача, останній просить суд задовольнити подану позовну заяву.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 17.06.2025 року справу було передано до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю.
Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями справу було передано до судді Журавель Т.С.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. У визначений судом строк позивач виконав вимоги ухвали суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
19.09.2025 року позивачем через свого представника було подано заяву про забезпечення позову, якою останній просить вжити заходів шляхом заборони територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки проводити мобілізацію та призов позивача, до завершення розгляду даної цивільної справи та набрання законної сили судовим рішенням.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2025 року у забезпеченні позову було відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2025 року, ухвалу суду залишено без змін.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою її проживання. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Представник адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Дніпровського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , про що виконавчим комітетом Ноолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зроблено актовий запис №27. Батьком дитини записаний – ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_3 .
З наданої довідки про реєстрацію місця проживання особи №5002 від 10.03.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 02.02.2024 року №2024/001135762, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
05.02.2024 року спеціалістами управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпропетровської міської ради, на підставі заяви ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком, було складено акт обстеження умов проживання. Зі змісту складеного акту спеціалістами було обстежено житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживають бабуся дитини - ОСОБА_5 , дідусь дитини – ОСОБА_6 , Батько дитини – ОСОБА_2 та дитини. За результатами відвідування було встановлено, що для дитини створені умови проживання та навчання. 
Згідно наданої інформації керівником колективу «Тамдем» благодійної організації «Перлина 7878» від 06.02.2024 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує танцювальний колектив «Тандем» під керівництвом фонду «Перлина» з 2022 року по теперішній час. За весь час відвідування колективу, дитиною опікується тільки батько, ОСОБА_2 , який завжди завчасно приводить дитину на тренування. Дівчинка завжди охайна та доглянута, гарно вихована та ввічлива. При цьому, матір дівчинки – ОСОБА_3 , за весь час перебування ОСОБА_7 в колективі жодного разу не бачили.
Згідно довідки комунального закладу дошкільної освіти №207 Дніпровської міської ради від 23.01.2024 року за вих. №11 надано наступну інформацію. ОСОБА_4 , була вихованкою групи «Дзвіночки» КЗДО№ 207 ДМР з 02.09.2019 року по 04.07.2023 року. За весь час перебування дівчинки в закладі нею опікувався лише батько - ОСОБА_2 . Він щодня приводив та вчасно забирав дитину, завжди цікавився у вихователів її поведінкою, успіхами у навчанні, як харчується. На поради та рекомендації педагогів відгукувався, реагував адекватно. Регулярно сплачував рахунки за харчування ОСОБА_7 в садочку, дбав про її зовнішній вигляд, забезпечував канцелярським приладдям для навчання. Брав активну участь в благоустрої території закладу. Поряд з батьком дитина завжди виглядала усміхненою, веселою, впевненою в собі. Мати дівчинки, ОСОБА_3 , за весь час перебування ОСОБА_7 в КЗДО№ 207 ДМР, не з`являлася.
Згідно інформації наданої щодо ОСОБА_2 , та затвердженої підписами громади та головою квартального комітету №10 від 03.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 опікується дочкою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2019 року і по теперішній час. Батько дуже добре дбає про свою дочку, дбає сам без дружини, займається її чудовим вихованням та розвитком. Крім того, дівчинка займається хореографією в танцювальному колективі «TANDEM», читає чудово, рахує, вчиться в школі, чудово спілкується, а також, добре навчається. При цьому, мати дівчинки члени громади бачили одного разу в 2019 році, коли вона неадекватно висловлювалась на усю вулицю Дніпровську та кричала, після цього її ніхто не бачив.
З наданої відповіді на адвокатський запит від 26.02.2025 року за вих. №24, повідомлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається у Дніпровській гімназії №112 Дніпровської міської ради у 2-Б класі. Батько дитини - ОСОБА_2 бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних занять та високий рівень навчання, організовує якісне проведення вільного часу дитини. Мати дівчинки - ОСОБА_3 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні та навчанні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходить, батьківські збори не відвідує.
Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/384/16-ц від 15.04.2016 року, позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно та на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2016 року до досягнення повноліття старшої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2018 року по справі №175/776/18, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 року по справі №175/3133/24 було видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, яким стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду, 23.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою старшого держаного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Баранець Я.О. від 29.05.2024 року, на підставі судового наказу по справі №175/3133/24, виданого 28.05.2024 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, відкрито виконавче провадження №7517188, щодо стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Слобожанським відділом державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.03.2025 року, за виконавчим провадженням №7517188 встановлено, що ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 42967 грн. 24 коп.
Відповідно до виписного епікризу виданого КЗ «Міська клінічна лікарня №8» Дніпровської міської ради від 24.05.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.05.2019 року по 24.05.2019 року з діагнозом складного карієсу тимчасових зубів.
Згідно з квитанціями від 26.06.2025 року, 19.08.2025 року, 27.08.2025 року, 03.02.2026 року, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Стоматологічна поліклініка №1» Дніпровської міської ради вбачається, що здійснювалась оплата стоматологічного лікування ОСОБА_4 на загальну суму 3170 грн.
Відповідно до квитанції від 01.08.2024 року та фіскального чека магазину COMFY було здійснено придбання смартфона Samsung Galaxy із супровідними матеріалами на суму 8099 грн та Xiaomi Redmi Pad SE 6/128 GB разом із додатковим обладнанням та приладдям на суму 8077 грн.
Крім того, позивачем долучено чеки на придбання продуктів харчування в мережі магазину АТБ-маркет від 12.02.2026 року, 17.02.2026 року, 19.02.2026 року, 02.03.2026 року, 17.03.2026 року.
Згідно декларації №0001-5384-9КА0, виданої КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» ДМР від 06.01.2022 року, укладеної щодо ОСОБА_4 вбачається, що фактичне місце проживання дитини значиться за адресою: АДРЕСА_1 , довіреною особою дитини зазначено ОСОБА_2 .
Відповідно до наказу №1-к/тр про прийняття на роботу від 25.02.2025 року, виданого фізичною-особою підприємцем ОСОБА_11 , ОСОБА_2 з 26.02.2026 року прийнятий на роботу на постійній основі на посаду водія автотранспортних засобів на умовах неповного робочого часу з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу від розміру посадового окладу 9920 грн.
У судовому засіданні від 12.02.2026 року судом було заслухано думку дитини, яка пояснила, що проживає разом із батьком, дідусем та бабусею. Зі слів дитини, батько забезпечує її продуктами харчування, допомагає у виконанні домашніх завдань, а під час його перебування на роботі вона залишається вдома з дідусем та бабусею. Щодо матері дитина зазначила, що з дитинства її не знає та не пам`ятає, мати з нею ніколи не спілкувалася.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Частиною 1 ст. 121 Сімейного Кодексу України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
У ч. 4 ст. 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Зокрема, ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 року у справі № 201/5972/22, було зроблено висновок, що доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Так, судом було встановлено, що сторони мають малолітню доньку – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як на підставу наявності факту самостійного виховання та утримання доньки, позивач посилався на довідки зі навчального та медичного закладів, благодійного фонду, інформацію, засвідчену письмово членами громади Шевченківського району та квитанції про придбання продуктів та гаджетів для дитини.
Разом з тим, статтею 141 Сімейного Кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що позивач не надав суду доказів, які підтверджують, що в питанні виховання чи утримання доньки, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав. Надані суду письмові докази лише свідчать про факт проживання малолітньої доньки разом з батьком, що жодним чином не підтверджує факту ухилення матері від участі у вихованні дитини та її утриманні.
При цьому, в обгрунтування поданої позовної заяви позивач посилається на необхідність вирішення питання щодо оформлення відстрочки від призову на службу під час мобілізації для подальшого здійснення догляду і утримання доньки.
Суд наголошує на тому, що дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2022 року в справі № 520/1185/16-ц вказано, що розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.
Отже, у цій категорії справ позов може бути пред`явлено з метою штучного створення умов та обставин, що може бути підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, добросовісність сторін у справі при застосуванні способів захисту сімейних прав, інтересів дітей, з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби) може бути перевірена й оцінена лише за участю особи, на яку покладено обов`язок виконання оскаржуваного рішення в частині вирішення права на відстрочку.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що даний позов пред`явлений з метою штучного створення умов та обставин, які можуть бути підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації для позивача.
Вищезазаначене цілком узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.03.2024 року у справі № 495/2284/23 (провадження № 61-17583св23).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення – відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель