Справа № 128/36/25 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому 05.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024025050000230 по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селище Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , розлученого, маючого середньо-спеціальну освіту, непрацюючого, раніше судимого:
- 18.09.2024 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн., 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 18.09.2024 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, до покарання у виді штрафу, на шлях виправлення не став, відповідних належних висновків не зробив, вчинив новий умисний злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , 04.11.2024 біля 17-00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства здоров`я України №188 від 01.08.2000, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, знайшов два прозорі поліетиленові пакети, з пазовим замком, всередині яких містилася порошкоподібна речовина білого кольору. Після цього, ОСОБА_4 вирішив привласнити знайдене та помістив ці два прозорі поліетиленові пакети до лівої кишені куртки, у яку він був одягнений, тим самим незаконно придбав психотропну речовину. 
У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, 04.11.2024 біля 18-00 год., рухаючись по території дачного масиву «Поляна», що в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, на автодорозі, був зупинений працівниками Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.
В період часу з 19-02 год. до 19-09 год. 04.11.2024 під час огляду місця події на території дачного масиву «Поляна» біля будинку №32, що в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 в присутності понятих, добровільно видав працівникам поліції з лівої кишені куртки два поліетиленових пакети, в середині яких містилася порошкоподібна речовина білого кольору, які в подальшому було вилучено.
Відповідно до висновку експерта в наданій на експертизу речовині, масою 2,1174 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 1,2272 г. в наданій на експертизу речовині, масою 1,3562 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 0,7893 г. Загальна маса психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетаміну, становить 2,0165 г. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Зокрема, вказав, що 04.11.2024 в лісі неподалік в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області він знайшов два поліетиленові пакет із порошкоподібною речовиною, підняв їх та поклав до лівої кишені куртки, у яку він був одягнений. Надалі, йшовши по дорозі в дачному масиві «Поляна», що в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, був зупинений працівниками поліції, які запитали його чи має він заборонені речі, на що він повідомив, що має та погодився добровільно видати знайдену ним порошкоподібну речовину. Про прибуттю слідчо-оперативної групи він добровільно видав працівникам поліції знайдені ним поліетиленові пакети із порошкоподібною речовиною. При цьому він розумів, що знайдена ним речовина є забороненою у вільному обігу на території України. Також, вказав, що придбавав психотропну речовину виключно для власного вживання та мети її збуту у нього не було. Кількість вилученого не оспорив, результати експертизи щодо психотропної речовини та її ваги, яка була вилучена, не оспорив. У скоєному розкаявся та просив його суворо не карати. Також зазначив, що призначене вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 30.04.2024 покарання у виді штрафу він виконав, сплативши суму штрафу. Окрім того, вказав, що він працює неофіційно на виробництві з виготовлення меблів на меблевій фабриці, що у м. Вінниці, а тому просив призначити покарання у виді штрафу та розстрочити його сплату строком на 10 місяців. 
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся. 
Прокурор не оспорив фактичні обставини справи, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім; раніше судимий 18.09.2024 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн.; згідно інформації УІАП ГУНП у Вінницькій області від 19.01.2026 ОСОБА_4 04.11.2024 поставлено на облік у Вінницькому РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області на підставі вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 18.09.2024, 02.12.2025 знято з обліку Вінницького РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області у зв`язку зі сплатою штрафу, що також підтверджується повідомленням Вінницького РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області №1430/42/19/1-25 від 02.12.2025; відповідно до довідки №4196 від 14.11.2024 КНП «ЦТЗ «Соціотерпія» ВОР» ОСОБА_4 під диспансерним спостереженням не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував; відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/10436 від 12.11.2024 за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та статвідділу станом на 12.11.2024 на лікування не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною чи нейрохірургічною допомогою не звертався; не є інвалідом першої-другої груп.
Відповідно до досудової доповіді, що складена Вінницьким РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 02.12.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (а т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на нього слід покласти додаткові обов`язки передбачені ч. 3 ст. 76 КК України. 
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 КК України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67, 68 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, надання правдивих показів в суді.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.
З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 відбув покарання у виді штрафу за вироком Вінницького районного суду Вінницької області 18.09.2024, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді штрафу, в межах санкції інкримінуємої частини статті КК України. 
Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду. 
При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що обвинувачений та його захисник у судових дебатах просили призначити кримінальне покарання у виді штрафу з розстрочкою його виплати певними частинами.
Відповідно до частини четвертої статті 53 КК з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, враховуючи приписи зазначеної статті, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому кримінальне покарання у виді штрафу без розстрочки його сплати, оскільки стороною захисту не надано жодного доказу на підтвердження скрутного матеріального стану обвинуваченого.
Суд також вважає за доцільне зауважити, що частиною першою статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України регламентовано, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Тому, зважаючи на приписи абзацу третього пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК, згідно з якими у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання, суд вважає за необхідне зазначити, що строк відбування кримінального покарання у виді штрафу слід рахувати саме з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за проведення експертизи №СЕ-19/102-24/21966-НЗПРАП від 11.11.2024 в сумі 3979,50 грн..
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2024 - скасувати.
Речові докази – психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, що поміщена до спец. пакету Експертної служби МВС України №6067152 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, згідно вимог ст. 100 КПК України - знищити. 
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. 
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 381 КПК України, суд –
у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень. 
Строк відбування призначеного покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт з майна, яке вилучено під час огляду 04.11.2024, в рамках кримінального провадження №12024025050000230 внесеного до ЄРДР 05.11.2024, а саме: два полімерних пакетика в середині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, які поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2010628, що накладено ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2024. 
Речовий доказ – психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, що поміщена до спец. пакету Експертної служби МВС України №6067152 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/102-24/21966-НЗПРАП від 11.11.2024 в сумі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок. 
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя ОСОБА_1