КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 369/17649/25
номер провадження: 33/824/890/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Павліченко Людмили Михайлівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в режимі відеоконференції клопотання адвоката Павліченко Людмили Михайлівни, поданого в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Павліченко Л.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року, скасувати її та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що повний текст постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року отримано захисником на електронну пошту 17 грудня 2025 року. Оскільки до отримання повного тексту унеможливлено визначення необхідності подання апеляційної скарги та її мотивування, то вважає за необхідне просити суду поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови з врахуванням дати отримання повного тексту постанови.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. В той же час його захисник - адвокат Павліченко Л.М. вважала за можливе проводити розгляд даного клопотання за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвоката Павліченко Л.М., яка підтримала доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року та просила його задовольнити, перевіривши обґрунтованість доводів клопотання, вважаю, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні, з огляду на таке.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області за результатами розгляду вказаної справи була винесена 08 грудня 2025 року (а.с.63-64).
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвокат Павліченко Л.М. брала безпосередню участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та була обізнана про суть прийнятого щодо нього судового рішення і про строки його оскарження.
Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Таким чином  ОСОБА_1 взяв на себе ризики вчинення, неналежного вчинення чи не вчинення його захисником процесуальних дій у даній справі.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процедура реалізації вказаної конституційної норми в даному випадку знаходить свій вираз у ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.
Тобто дана норма чітко пов`язує вирахування строку на апеляційне оскарження саме з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.
Тому, з урахуванням положень ст.294 КУпАП, останній строк подачі адвокатом Павліченко Л.М. апеляційної скарги було 17 грудня 2025 року.
Незважаючи на наведені вище вимоги закону та обставини, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвокат Павліченко Л.М. подала апеляційну скаргу на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року лише 22 грудня 2025 року (а.с.67-72), тобто після закінчення строку на таке оскарження, передбаченого законом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
У рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
При вирішенні питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.
Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Вказаною вище практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що, якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Як установлено вище, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Павліченко Л.М. брала безпосередню участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та була обізнана про суть прийнятого щодо ОСОБА_1 судового рішення і про строки його оскарження. 
Тому, з урахування вимог чинного законодавства та прецедентної практики ЄСПЛ, адвокат Павліченко Л.М. була зобов`язана проявляти належну зацікавленість у оскарженні постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Однак адвокат Павліченко Л.М. у клопотанні таких поважних причин не навела.
Посилання захисника в клопотанні на те, що оскаржувана постанова судді отримана нею 17 грудня 2025 року і саме з цього часу повинен рахуватися строк на оскарження, є безпідставними, оскільки, як вказано вище, зазначений строк обчислюється виключно з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.
Таким чином клопотання захисника не містить жодних мотивів та доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від його волевиявлення, чи які перешкоджали, створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови судді першої інстанції, і таких суду не надано.
Інших обставин, які б могли свідчити про те, що адвокат Павліченко Л.М. з об`єктивних причин дійсно не мала можливості подати апеляційну скаргу на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року у встановлений законом строк, судом апеляційної інстанції не встановлено.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки в клопотанні не наведено обставин, які б дозволяли зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.
У зв`язку з цим, оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Павліченко Л.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 , то подана апеляційна скарга на зазначене судове рішення відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання адвоката Павліченко Людмили Михайлівни, поданого в інтересах  ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов