ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/20024/24 пров. № А/857/25569/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довгої О. І.,
Запотічного І. І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Львівського окружного адміністративного суду 21 травня 2025 року (головуючий суддя Качур Р.П.), ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львів, у справі № 380/20024/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

25.09.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач-2), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.06.2024 о/р НОМЕР_1 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », щодо відмови у врахуванні довідок про заробітну плату для обчислення пенсії № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009, виданих ВАТ «Львівенергоремонт», за період з 01.01.1990 по 31.12.1999 при обчисленні розміру пенсії позивача за віком на пільгових умовах за Списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити обчислення та перерахунок пенсії позивача за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати призначення пенсії позивачу, 06.03.2023, з врахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009, виданих ВАТ «Львівенергоремонт», за період з 01.01.1990 по 31.12.1999, вибрати найбільш вигідний для позивача варіант заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців протягом даного періоду, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 21 травня 2025 року позов задоволено частково.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може бути позбавлений свого права на нарахування пенсії згідно з вказаними довідками через неможливість перевірки їх достовірності органом Пенсійного фонду у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг жодним чином впливати. Зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для перерахунку розміру пенсії дії, а відтак, не може нести тягар відповідальності за формування роботодавцем відповідних первинних документів. При цьому суд зазначив, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вибрати найбільш вигідний для позивача варіант заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців протягом періоду з 01.01.1990 по 31.12.1999 не підлягають до задоволення, як передчасні.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подали апеляційні скарги, просять скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду 21 травня 2025 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційні скарги мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надано первинних документів на підставі яких видано довідки про заробітну плату № 212/11 та № 213/11 від 27.08.2009 за період роботи з 01.01.1990 по 31.12.1999. Окрім цього зазначають, що відкрите акціонерне товариство «Львівенергоремонт» перебувало на обліку з 11.04.1991 в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, з 09.09.2009 - в управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова. Вказують на те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2015 № 5023/4144/11 провадження у справі про банкрутство ВАТ «Львівенергоремонт» припинено та з 04.12.2015 підприємство ліквідовано. Разом з тим зазначають, що відповідно до листа Державного архіву Львівської області від 13.01.2022 № 61/01-36/вих документи ВАТ «Львівенергоремонт» на зберігання не надходили. Враховуючи наведене вважають, що їхні дії є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України.
Позивач подав відзив на апеляційні скарги, в якому вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Наголошує на тому, що судом було досліджено усі наявні докази та враховано аргументи учасників справи, правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 06.03.2023 подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву та ухвалило рішення від 13.03.2023 № 134650023185 про відмову у призначені пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 у справі № 380/18263/23, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.03.2023 № 134650023185 про відмову у призначенні пенсії.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 17.05.2023 № 134650023185 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1984 по 24.05.1985 та з 31.08.1987 по 01.03.1989 в Бурштинському енергетичному технікумі та період військової служби з 23.05.1985 по 27.05.1987 до страхового стажу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період навчання з 01.09.1984 по 24.05.1985 та з 31.08.1987 по 01.03.1989 в Бурштинському енергетичному технікумі; період військової служби з 23.05.1985 по 27.05.1987; період роботи з 03.04.1989 по 02.12.1990 на посаді електромонтера по ремонту апаратури релейного захисту і автоматики 3 розряду електроцеху на постійній дільниці Хмельницької АЕС; період роботи з 03.12.1990 по 25.03.1993 на посаді електромонтера по ремонту апаратури релейного захисту і автоматики в турбінних цехах електростанцій 4 розряду; первод роботи з 26.03.1993 по 25.01.1998 на посаді електромонтера апаратури релейного захисту і автоматики реакторних цехах електростанцій 5 розряду; період роботи з 26.01.1998 по 31.05.2000 на посаді електромонтера з ремонту апаратури релейного захисту автоматики котельного і турбінного (парогазотурбінного) устаткування постійної дільниці на Хмельницькій АЕС 6 розряду; період роботи з 01.06.2000 по 23.08.2000 на посаді електромонтера 6 розряду з ремонту апаратури релейного захисту автоматики котельного і турбінного (парогазотурбінного) устаткування в ДП «Дрогобич ЛЕР»; стаж роботи з 27.08.2000 по 08.02.2001 на посаді електромонтера з ремонту апаратури, релейного захисту й автоматики котельного і турбінного (парогазотурбінного) устаткування 6 розряду; період роботи з 09.02.2001 по 25.02.2002 на посаді електромонтера з ремонту апаратури релейного захисту і автоматики котельного і турбінного (парогазотурбінного) устаткування 6 розряду v ВАТ «Львівенергоремонт» (ВО «Львіватоменергоремонт», УДВІП «Львшенергоремонт»).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вищевказаного рішення суду позивачу з 06.03.2023 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону 1058.
ОСОБА_1 11.06.2024 звернувся із заявою щодо допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами, до якої долучив довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009, виданих ВАТ «Львівенергоремонт».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві віл 17.06.2024 № 16390/03-16 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки позивач не надав первинні документи на підставі яких видано довідки № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009.
Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся до суду із цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Розділу 2 Порядку № 22-1 передбачено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року згідно додатку 1 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року згідно додатку 1.
Згідно пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Підпунктом 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій передбачено, що орган, що призначає пенсію при прийманні документів перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).
Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 17.04.2018 у справі № 376/2559/17, від 25.09.2018 у справі № 539/1386/17, від 10.07.2019 у справі № 539/2726/16-а, від 05.03.2020 у справі № 539/3234/16-а, від 10.08.2020 у справі № 266/2743/17, від 08.07.2021 у справі № 359/5785/16-а, від 12.11.2021 у справі № 433/1436/17.
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено позивачу в обчисленні пенсії з урахуванням наданих ним довідок ВАТ «Львівенергоремонт» про заробітну плату для обчислення пенсії № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009 за періоди роботи з 01.01.1990 по 31.12.1999, оскільки такі не підтверджені первинними документами.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Як убачається із довідок ВАТ «Львівенергоремонт» про заробітну плату для обчислення пенсії № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009 за періоди роботи з 01.01.1990 по 31.12.1999, такі видані на підставі особових рахунків працівника, містять дані про фактичні суми заробітної плати позивача та підтвердження роботодавця про відрахування сум в пенсійний фонд.
При цьому, відповідачами не доведено те, що відомості про розмір заробітної плати, які відображені у спірній довідці, не підтверджуються первинними документами.
Апеляційний суд зазначає, що неможливість провести управлінням Пенсійного фонду перевірку відповідності записів довідок первинними документами не може покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки видані належним органом та містять усі необхідні реквізити та відомості.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надані позивачем для врахування розрахунку розміру пенсії довідки ВАТ «Львівенергоремонт» про заробітну плату для обчислення пенсії № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009 відповідають вимогам Порядку № 22-1 та положенням частини першої статті 40 Закону № 1058-IV та містять всі необхідні відомості, тому відповідачем протиправно не враховано зазначені довідки для обчислення пенсії.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не враховано при обчисленні розміру пенсії позивача довідки ВАТ «Львівенергоремонт» про заробітну плату № 212/11 від 27.08.2009 та № 213/11 від 27.08.2009, тому рішення відповідача-2 від 17.06.2024 о/р НОМЕР_1 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача -2 здійснити обчислення пенсії позивача з врахуванням поданих довідок.
Оскільки сторони рішення суду в частині відмови в позові не оскаржують, то в силу приписів ст. 308 КАС України таке не є предметом апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави часткового задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду 21 травня 2025 року у справі № 380/20024/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний