Номер провадження: 33/813/543/26
Номер справи місцевого суду: 522/20955/25 
Головуючий у 1-й інстанції Коваленко В. М. Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Бакуліна Дмитра Олександровича
на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2026 року
встановив:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом встановлено, що 31 серпня 2025 року о 19.15 годин за адресою: м. Одеса, вул. В.Самофалова (Каманіна), 2 ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Camry д/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу газаналізатору Драгер ARLM 0438, результат 1,68 проміле, тест номер 1405. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим 
ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Бакулін Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2026 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції безпідставно встановив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження цієї обставини. Письмові пояснення свідків ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) не підтверджують особу водія та факт керування транспортним засобом, містять оціночні відомості та спірні характеристики (вік, одяг), а їх належність та достовірність ставляться під сумнів через відсутність підписів, копій паспортів та належного фіксування процесу їх надання. Відеозаписи, що містяться у матеріалах справи, не містять фіксації безпосереднього керування транспортним засобом ОСОБА_1 та не підтверджують обставин, викладених у протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення, довідки та направлення на огляд не підтверджують безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом і не є належними доказами складу правопорушення за ст. 130 КУпАП. Суд не врахував недостовірність та неповноту зібраних доказів, чим порушив вимоги ст. 247, 251, 294, 296 КУпАП, а також принцип презумпції невинуватості та необхідність доведення вини особи належними та допустимими доказами. Поліцейські під час складання матеріалів справи належним чином не отримали та не долучили відеозапис, який знаходився у розпорядженні охорони ЖК «Кадор». Незважаючи на те, що охоронець повідомив поліцейських про наявність такого відеозапису та вказав порядок його отримання через офіційний запит, відеозапис не було отримано, перевірено та долучено до матеріалів справи. Вказане свідчить про неповноту та недосконалість збирання доказів поліцейськими на місці події, що ставить під сумнів належність і достовірність усіх зібраних доказів, на підставі яких суд встановив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
В судове засідання призначене на 02 березня 2026 року о 14:30 год, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 та його захисник Бакулін Д.О. не з`явилися.
27 лютого 2026 року захисник Бакулін Д.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтувал тим, що у цей день, о 11:00 год, він приймає участь у іншому судовому засіданні у Біляївському районному суді Одеської області. 
Зазначене вище клопотання захисника Бакуліна Д.О., з урахуванням обставин, якими воно обґрунтоване, апеляційним судом задоволено та відкладено розгляд справи на 23 березня 2026 року о 13:40 год. 
Про наступну дату та час розгляду справи (23 березня 2026 року о 13:40 год.) захисник Бакулін Д.О., завчасно, а саме 04 березня 2026 року о 12:11:05 год повідомлений апеляційним судом, шляхом доставлення йому повістки до електронного кабінету. 
В судове засідання, призначене на 23 березня 2026 року о 13:40 год., а ні 
ОСОБА_1 , а ні його захисник Бакулін Д.О. не з`явилися.
20 березня 2026 року засобами електронного зв`язку захисник Бакулін Д.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він не можливості взяти участь у розгляді цієї справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі у Київському районному суді м. Одеси, у справі призначеній на 23 березня 2026 року о 
14:00 год.
У вказаній вище заяві захисник не наводить аргументів на підтвердження існування у нього обставин, які б перешкоджали прийняти участь в судовому засіданні, зокрема у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, зважаючи на те, що судові засіданні у справах, призначені у різний час. 
Крім цього, захисник не повідомив про наявність обставин, які б унеможливлювали особисту участь ОСОБА_5 в судовому засіданні. 
У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року).
ЄСПЛ зауважує, що сторона, яка задіяна під час судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв розумності строку є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 21 листопада 1995 року у справі "Чірікоста і Віола проти Італії" ("Ciricosta and Viola v. Italy", заява N 19753/92)).
Апеляційний суд звертає увагу, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні особи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, а також ту обставину, що апеляційний розгляд справи вже було відкладено за клопотанням захисника, і зважаючи на необхідність дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника 
Бакуліна Д.О. про відкладення розгляду цієї справи, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , та його захисника-адвоката Бакуліна Д.О., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не заперечується та обставина, що на вимогу правоохоронців ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру). Результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, отримані за допомогою використання цього спеціального технічного засобу, апелянт не ставить під сумнів, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.
Як на підставу задоволення вимог апеляційної скарги, захисник посилається на відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували факт керуванням 
 ОСОБА_1 транспортним засобом, за обставин зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).
Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 Розділу II Інструкції).
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 Розділу II Інструкції).
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5 Розділу II Інструкції).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 Розділу II Інструкції).
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9 Розділу II Інструкції).
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 Розділу II Інструкції).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі- Порядок).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4 Порядку).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (пункт 6 Порядку).
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7 Порядку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).
Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, акт огляду, а також інші документи.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення, серед іншого, поклав відомості, зафіксовані у: протоколі про адміністративне правопорушення, результатах тесту, отриманих за допомогою технічного приладу «Драгер», акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, відеозаписах, долучених до справи, поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №439743, поліцейськими зафіксовано, що: «31 серпня 2025 року о 19:15 год в м. Одеса, вул. Валерія Самофалова (Каманіна), 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатора «Drager» ARLM0438, результат 1,68 проміле, тест номер 1405. Від керування транспортними засобами відсторонений, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР. 
Вказаний вище протокол ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підписав без зауважень. 
З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що поліцейські прибули на місце події у зв`язку з ДТП, яка сталася за участі транспортних засобів «Nissan» та «Toyota». Під час з`ясування обставин цієї події, правоохоронцями встановлено, що до моменту зіткнення транспортних засобів за кермом автомобіля «Toyota» знаходився саме ОСОБА_1 . Цю обставину (факт керування автомобілем) ОСОБА_1 не заперечував, зазначивши, що саме він був за кермом (19:43:46 – час вказаний на відеозаписі). Підтвердив факт вживання алкоголю (19:49:30 – час вказаний на відеозаписі). За результатами проходження огляду на місці зупинки, прилад виявив 1,68% проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 , при максимально допустимій нормі 0,2 проміле (20:20:33 – час вказаний на відеозаписі). З відеозапису також убачається що 
ОСОБА_1 був одягнутий у штани та сорочку темного (синього) кольору та мав при собі барсетку. 
З роздрукованих результатів спеціального технічного засобу від 31 серпня 2025 року, отриманих за результатами проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, убачається, що у крові ОСОБА_1 зафіксовано 1, 68 проміле алкоголю (а.с. 5,6).
Ці ж відомості щодо результатів проведення огляду, зафіксовані поліцейськими у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7).
Вказані вище документи засвідчені підписом ОСОБА_1 , у акті огляду зазначено, що він згоден з такими результатами огляду. 
Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та погодився з результатами огляду, проведеного на місці зупинки, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.
Як зафіксовано за допомогою відеозапису, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував та зазначив, що саме він був водієм вказаного автомобіля. 
На вимогу поліцейських, як водій транспортного засобу, виконав обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР, а саме пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з результатами якого погодився.
Крім цього, судом першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, вірно враховано письмові пояснення свідків, що містяться у справі, зокрема 
ОСОБА_3 , який повідомив поліцейських про те, що він знаходячись на в`їзді до паркінгу по вулиці Каманіна, 16а, був свідком ДТП, коли водій автомобіля «Toyota» ( НОМЕР_1 ) в`їхав у «Nissan» (ВН3552ZA). Водій у блакитно-синьому вбранні (довгі штани, довга сорочка, барсетка) зробив наїзд на авто, вийшов домовитися з потерпілим, після чого пасажир у білих шортах, кепці та темній футболці (тату на всю руку) перегнав авто з місія ДТП. Обидва водія мали ознаки сильного алкогольного сп`яніння. Особу свідка встановлено на підставі паспорту та посвідчення водія (а.с. 10).
З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 убачається, що він став свідком ДТП по вул. Каманіна, 16а о 19:15 год 31 серпня 2025 року, а саме як автомобіль марки «Toyota» сірого кольору з державним номером НОМЕР_1 зіткнувся з автомобілем «Nissan» ВН3552ZA, а саме транспортний засіб «Toyota» в`їхав в задню частину «Nissan». Після чого чоловік віком приблизно 20-22 роки виліз за керма в стані алкогольного сп`яніння або під дією наркотичних речовин. Був одягнутий в синю сорочку та синю штани. Після чого хлопець, який був пасажиром переїхав за кермо авто, а саме «Toyota» та здійснив спробу залишити місце ДТП, чоловік віком 19-22 роки в синій футболці та сірих шортах. Чоловік, який пересів за кермо також мав явні ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння (а.с. 11).
Надаючи письмові пояснення ОСОБА_2 повідомив, що він зупинився по 
вул. Каманіна, 16а, увімкнув поворот ліворуч у напрямку парковки і в цей момент в нього в`їхав автомобіль «Toyota» номерний знак НОМЕР_1 . Після чого водій цього транспортного засобу підійшов до нього в машину і сів праворуч, а його приятель змінив перегнав автомобіль з місця ДТП. Вони були у стані алкогольного сп`яніння. Особу свідка встановлено на підставі посвідчення водія (а.с. 9).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
З викладеного вище убачається, що письмові пояснення, надані свідками на місці події, поза розумним сумнівом дають підстави дійти висновку, що до моменту ДТП, транспортним засобом керував саме ОСОБА_5 , про що він також самостійно повідомив поліцейським на місці події. 
Одяг та речі, за якими свідки описали водія транспортного засобу, причетного до ДТП, відповідають тим у який був одягнутий ОСОБА_5 на місці події, що убачається з відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи.
Обставини на які посилається захисник, як на підставу визнання недопустимими вказаних вище пояснень свідків, як джерела доказу, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі пояснення узгоджується, як між собою в сукупності, так і підтверджуються відеозаписом з портативних відеореєстраторів, наданих поліцейськими.
Посилання захисника на те, що правоохоронці не витребували відеозапис, який був у розпорядженні служби охорони ЖК «Кадор», є безпідставними, зважаючи на те, що вирішення питання про обрання достатнього кола джерел доказування належить до дискреційних повноважень поліцейського, які на його переконання слугують вичерпним інструментарієм у доведені винуватості особи у скоєнні інкримінованого правопорушення.
Сторона захисту, яка також має у розпорядженні важелі з витребування доказів, зокрема, шляхом спрямування адвокатського запиту, не ініціювала питання про витребування вказаного вище доказу, якщо вважала його таким, що має істотне (вирішальне) значення для результатів розгляду цієї справи.
Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтована.
Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до 
ст. 252КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, підстав для закриття провадження справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Бакуліна Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя          Ю.П. Лозко