ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2026 р. справа № 640/9741/19
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙТІІКС СЕКЬЮРІТІ" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0984321213, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙТІІКС СЕКЬЮРІТІ" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0984321213.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/9741/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙТІІКС СЕКЬЮРІТІ" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0984321213.
Вказаною ухвалою визначено, що справа розглядатиметься у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, судову справу №640/9741/19 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
В Івано-Франківському окружному адміністративному суді справа №640/9741/19 зареєстрована 28.03.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025, справу №640/9741/19 передано судді Шумею М.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року, прийнято до провадження адміністративну справу № 640/9741/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙТІІКС СЕКЬЮРІТІ" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №098432121. Розгляд справи ухвалено розпочати з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Встановлено відповідачу з дня вручення вищезазначеної ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Зобов`язати відповідача надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
02.05.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про заміну відповідача та відзив на позовну заяву.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року замінено відповідача Головне управління ДФС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України на Головне управлінням ДПС в м. Києві.
У відзиві відповідач заперечив позовні вимоги.
Відповідь на відзив позивачем не подавалась.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд встановив наступне.
27.11.2019 року проводилась камеральна перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТзОВ "АЙТІІКС СЕКЬЮРІТІ".
За результатами даної перевірки складено Акт № 28230/26-15-12-13-20 від 27.11.2018 року.
Згідно висновків акту перевірки відповідачем порушено граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, передбачених п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України (надалі Кодексу) з урахуванням ст.102 Кодексу.
На підставі Акту перевірки відповідачем винесено оскаржуване Податкове повідомлення-рішення№0984321213 від 27.12.2018 року про порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за затримку на 57, 56, 33 та 33 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 146 140 гривень 85 коп. та визначена штрафна (фінансова) санкція у розмірі 20% у сумі 29 228,17 грн (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять вісім гривень 17 копійок) за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів. 
Позивач, вважаючи необрунтованим та безпідставним вказане рішення, 04.02.2019 подав до Державної Фіскальної Служби України скаргу.
В подальшому, Державною Фіскальною Службою України направлено позивачу рішення про результати розгляду скарги від 03.04.2019 р №15560/6/99-99-11-06-01-25, за яким вищевказану скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м.Києві від 27.12.2018 року №0984321213 залишено без змін. 
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Податковим обов`язком, відповідно до ст.36 Кодексу, визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п.57.1 ст.57 Кодексу платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно п.203.2 ст.203 Кодексу, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до п.87.9 ст.87 Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 131.2 ст.131 Кодексу визначено, що погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжній інструкції (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Згідно п.126.1 ст.126 ПК України (в редакції Кодексу чинного на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою на підставі аналізу даних інтегрованої карти платника податків встановлено, що на порушення вимог Податкового кодексу України ТзОВ "АЙТІІКС СЕКЬЮРІТІ" несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з ПДВ у загальній сумі 146 140,85 грн із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. Відповідно на момент погашення в інтегрованій картці платника податків в автоматичному режимі розрахувався штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання, згідно з п.126.1 ст.126 Кодексу у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.
Суд звертає увагу, що позивач по справі не скористався своїм правом подати відповідь на відзив у межах строків визначних ухвалою суду, та не спростував аргументи відповідача.
При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на наявність коштів на електронному рахунку для сплати податкових зобов`язань визначених на підставі поданої 20.08.2018 року Декларації з податку на додану вартість та наявність Витягів про реквізити електронного рахунку та інформації щодо залишку коштів на такому рахунку, оскільки наявність коштів на електронному рахунку жодним чином не засвідчує факту своєчасності виконання податкового зобов`язання.
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.
У відповідності до ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.