ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
23.03.2026 Справа №905/20/26  
Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., у спрощеному позовному провадженні, розглянувши матеріали
за позовом Фізичної особи-підприємця Танаджи Костянтина Григоровича
(РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» (код 
ЄДРПОУ 32745773 ,85700, Донецька область, Волноваський р-н, м. Волноваха, вул. Шевцової,11А)
третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-ЛІЗИНГ 
УКРАЇНА», яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (код ЄДРПОУ 33942232, м. Київ, пр. Бандери Степана, буд.16Б, 04073).
про стягнення коштів у розмірі 223364,37 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Предмет та підстави позову
На розгляд Господарського суду Донецької області передано позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Танаджи Костянтина Григоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» про стягнення всіх коштів, сплачених ним за Договором фінансового лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231 від 03.08.2021 та Графіком платежів №826-ДП-МСБ-Ф-231/1 від 03.08.2021, а саме суму першого лізингового платежу у розмірі 206423,00 грн та суму платежу у розмірі 16941,37 грн. та судові витрати.
Позов обґрунтований тим, що між Фізичною особою-підприємцем Танаджи Костянтином Григоровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна» був укладений Договір фінансового лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231 від 03.082021, за умовами якого останнє зобов`язалися придбати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» причіп, який в подальшому передати позивачу. На виконання умов договору лізингу, позивач здійснив лізингові платежі на суму 223 364,37 грн, проте об`єкт лізингу так і не був переданий позивачу лізингодавцем до 05.01.2025. У зв`язку з неналежним виконанням лізингодавцем своїх обов`язків, щодо передання об`єкту лізингу позивачу, позивач просить стягнути в судовому порядку суму лізингових платежів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко», як з постачальника об`єкта лізингу, якого обрав сам лізингоодержувач.
Також, позов містить клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна", а також клопотання про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-ЛІЗИНГ УКРАЇНА» надати письмові відповіді на запитання позивача, що містяться у позовній заяві.
Заперечення учасників судового процесу
Відзив на позовну заяву
Відповідач відзив на позов не надав, будь - яких інших заяв чи клопотань до суду не надходило.
Пояснення третьої особи
Третя особа жодних письмових пояснень не надала.
Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Хід розгляду справи та процесуальні дії суду
Ухвалою суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" та запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» та Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-ЛІЗИНГ УКРАЇНА» надати письмові відповіді на запитання позивача, що містяться у позовній заяві.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
За допомогою підсистеми Автоматизованої системи "Діловодства спеціалізованого суду", судом встановлено, що у позивача та третьої особи зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС, а у відповідача не зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС.
За таких обставин, ухвала суду від 19.01.2026 надіслана позивачу та третій особі до їх Електронних кабінетів.
Зі змісту позовної заяви та згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Алеко" є Донецька область, Волноваський р-н, м.Волноваха, вул.Шевцової, буд.11А, 85700 .
Згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.
Відповідно до розділу 2 Переліку "Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси", що затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 вбачається, що Волноваська міська територіальна громада з 10.03.2022 року перебуває на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.
Згідно з ст.12.1. ч.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (із змінами та доповненнями, що набрали законної сили 03.12.2022) якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Судом за допомогою веб-сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" встановлено, що поштове відділення за місцем реєстрації відповідача, тимчасово не функціонує. Отже відправка ухвали суду засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації відповідача не можлива.
За таких обставин, судом було розміщено оголошення на офіційному веб-порталі суду суду https://dn.arbitr.gov.ua/sud5006/ (21.01.2026) про відкриття провадження у справі.
Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.
Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд
ВСТАНОВИВ:
Фактичні обставини справи та перевірка їх доказами
03.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Лізинг» (далі третя особа, лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем Танаджи Костянтином Григоровичем (далі позивач, лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231, що підписаний сторонами та скріплений печаткою з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Лізинг Україна", відповідно до умов якого лізингодавець на підставі замовлення об`єкта лізингу зобов`язується купити та продати лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування об`єкта лізингу на умовах фінансового лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується вчасно та у повному обсязі відповідно до графіку платежів сплачувати на користь лізингодавця лізингові та інші платежі, а також виконувати інші зобов`язання, визначені цим договором. 
Сторонами погоджений об`єкт лізингу (ОЛ) - транспортний засіб та/або спеціальна техніка та/або навісне (причіпне) обладнання, що передається в фінансовий лізинг на умовах цього договору та зазначається у відповідному графіку платежів та замовленні. Об`єкт лізингу належить лізингодавцю на праві власності.
Об`єкт лізингу передається лізингодавцем лізингоодержувачу за актом прийому-передачі об`єкта лізингу. Лізингоодержувач володіє та користується об`єкта лізинга протягом всього строку лізингу. При цьому, другий екземпляр ключів запалювання від об`єкта лізингу залишається у володінні лізингодавця.(п.2.3 договору).
Строк лізингу визначається сторонами в графіку платежів.Строк лізингу починає обчислюватися з дня підписання сторонами акту прийому-передачі об`єкта лізингу і закінчується в останній день користування обєкта лізинга відповідно до графіку платежів, або в день дострокового розірвання або припинення договору. Строк лізингу може бути змінений за згодою сторін, про що вносяться відповідні зміни до графіку платежів.(п.2.3 договору).
Сторони додатково визначили, що істотною умовою договору є сплата першого лізингового платежу. Зобов`язання лізингодавця з придбання об`єкта лізингу виникають після оплати лізингоодержувачем першого лізингового платежу, строк сплати якого визначений в графіку платежів (п.2.4 договору).
Лізингодавець набуває у власність об`єкт лізингу відповідно до вимог, викладених в замовленні на об`єкт лізингу і надає об`єкт лізингу в лізинг лізингоодержувачу на умрвах, передбачених цим договором.(п.3.1 договору).
Відповідно до п. 3.2 договору вибір постачальника (продавця) об`єкта лізингу здійснюється лізингоодержувачем.
Згідно з п. 3.3 договору строк передачі об`єкта лізингу лізингоодержувачу - протягом 5 робочих днів з моменту фактично постачання передачі об`єкта лізингу постачальником лізингодавцю.
Лізингодавець реєструє (перереєстровує, ставить на облік) об`єкт лізингу у відповідних органах згідно з чинним законодавством України після одержання всіх необхідних для цього документів від постачальника (продавця) та надає лізингоодержувачу свідоцтво про реєстрацію об`єкта лізингу. У разі, якщо об`єкт лізингу підлягає реєстрації і був переданий лізингоодержувачу до факту реєстрації об`єкта лізингу у відповідних інстанціях, лізингоодержувач зобов`язаний протягом 5 днів (робочих) з моменту отримання (можливості отримання) відповідної вимоги лізингодавця, надати лізингодавцю об`єкт лізингу та всі необхідні документи, в тому числі державні номерні знаки, для реєстрації у відповідних органах. В іншому випадку на нього покладається вся відповідальність за втрату права користування об`єкта лізингу, а також лізингоодержувач відшкодовує всі сплачені лізингодавцем адміністративні платежі, суми штрафів, інші витрати, які виникли в останнього у зв`язку з ненаданням об`єкта лізингу для реєстрації, а також неустойку, розмір якої встановлений даним договором.Заборона експлуатації об`єкта лізингу до моменту його реєстрації, в тому числі внаслідок ненадання лізингоодержувачем об`єкта лізингу для реєстрації, не звільняє лізингоодержувача від його зобов`язань за договором(п.3.3 договору).
Відповідно до п. 3.8 договору умовами здійснення передачі об`єкта лізингу від лізингодавця лізингоодержувачу, є зокрема, оплата першого лізингового платежу у строк, що визначений відповідним графіком платежів; відсутність заборгованості по діючим договорам фінансового лізингу та/або графіку платежів. 
Згідно з п.п. а п. 8.1.3 договору договір повністю або відповідний графік платежів може бути достроково розірвано за ініціативою лізингоодержувача, у разі прострочення передачі лізингоодержувачу об`єкта лізингу більш як на 60 календарних днів.
Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі настання випадків, передбачених підпунктами 8.1.2 та 8.1.3 (а) цього договору, сторона вважається повідомленою про відмову від договору/графіку платежів, а договір/відповідний графік платежів таким, що розірваний на 7 (сьомий) робочий день з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.
Додатком №1 від 03.08.2021 до договору є замовлення на отримання об`єкту лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231/1, в якому зазначено, що фізична особа-підприємець Танаджи К.Г. просить Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфі-Лізинг Україна" придбати з подальшою передачею лізингоодержувачу на умовах фінансового лізингу наступне майно: прицеп-тандем марка КТС модель PBDF18 в кількості однієї штуки за ціною 557 900 00 грн; постачальник (виробник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Алеко"; перший лізинговий платіж становить 206423,00 грн. 
Додатком №2 від 03.08.2021 до договору сторони погодили графік лізингових платежів №826-ДП-МСБ-Ф-231/1, в якому визначено загальну суму лізингових платежів на 692685,64 грн графік платежів починаючи з 30.08.2021 по 30.08.2024; перший лізинговий платіж становить 206423,00 грн.
Позивачем до матеріалів справи надані дублікати квитанцій, з яких вбачається, що відповідно до квитанції від 08.03.2021 позивачем здійснений переказ коштів в якості відшкодування вартості об`єкту лізингу по договору №826-ДП-МСБ-Ф-231/1 на суму 206423,00 грн та другий платіж відповідно квитанції від 28.09.2021 на сумму 16941,37 грн на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфі-Лізинг Україна".
Як зазначає позивач, договір лізингу не виконаний, об`єкт лізингу не переданий позивачу.
Відповідачем та третьою особою не надано жодних доказів на підтвердження передання об`єкта лізингу позивачу в лізинг. Матеріали справи також не містять доказів придбання третьою особою об`єкта лізингу у відповідача. 
29.10.2024 та 28.11.2024 позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" було направлено повідомлення про відмову та розірвання договору фінансового лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231 від 03.08.2021 та графіку платежів №826-ДП-МСБ-Ф-231/1 від 03.08.2021, на підставі п.п.а) п.8.1.3 та п. 8.2 договору та про повернення сплачених коштів у розмірі 206423,00 грн та 16941,37 грн.
Відповіді на претензію, не надано, кошти не повернуті.
За таких обставин, позивач звернувся до Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Алеко" з позовом про стягнення всіх коштів, сплачених позивачем за Договором фінансового лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231 від 03.08.2021 та Графіком платежів №826-ДП-МСБ-Ф-231/1 від 03.08.2021, а саме суму першого лізингового платежу у розмірі 206423,00 грн та суму платежу у розмірі 16941,37 грн.
Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статті 292 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо. Об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні засоби, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.
Згідно з положеннями статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Відповідно до частини першої статті 808 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов`язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов`язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20 зазначив, що договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.
Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародних стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про фінансовий лізинг".
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) лізингодавець - юридична особа, яка набула у встановленому законом порядку право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передає лізингоодержувачу у володіння та користування об`єкт фінансового лізингу; лізингоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування; продавець (постачальник) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, в якої лізингодавець набуває у власність майно на підставі договору купівлі-продажу або договору поставки для подальшої передачі лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу; фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.
Пунктом 1 частини другої статті 20 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингодавець зобов`язаний у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.
Згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" у разі прострочення передачі лізингоодержувачу об`єкта фінансового лізингу більш як на 30 календарних днів та за умови, що договором фінансового лізингу не передбачено інший строк, лізингоодержувач до моменту передачі йому об`єкта фінансового лізингу має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця.
Для обрахунку строку прострочення не включаються дні, коли лізингоодержувач порушував свої обов`язки за договором фінансового лізингу, що призвело до такого прострочення, а також строк повідомлення лізингодавця лізингоодержувачем про односторонню відмову.
У разі якщо лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору фінансового лізингу з підстав, визначених абзацом першим цієї частини, такий договір вважається розірваним з дати, зазначеної лізингоодержувачем у повідомленні про таку відмову, але не раніше дня отримання повідомлення лізингодавцем.
У такому разі сторони звільняються від будь-яких зобов`язань за таким договором, у тому числі зобов`язань щодо сплати будь-яких платежів у зв`язку з відмовою від договору фінансового лізингу, а всі кошти (зокрема авансовий платіж), сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу, підлягають поверненню лізингодавцем не пізніше трьох робочих днів, починаючи з робочого дня, наступного за днем отримання ним повідомлення лізингоодержувача про відмову від договору фінансового лізингу.
Як судом встановлено вище, відповідно до пункту 8.1 (підпункту 8.1.3 (а)) договору він може бути достроково розірвано (припинено його дію) з ініціативи лізингоодержувача у разі прострочення передачі лізингоодержувачу об`єкта лізингу більш як на 60 календарних днів.
Згідно з пунктом 8.2 договору у разі настання випадків, передбачених підпунктами 8.1.2 та 8.1.3 (а) цього договору, сторона вважається повідомленою про відмову від договору/графіку платежів, а договір/відповідний графік платежів таким, що розірваний на 7 (сьомий) робочий день з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.
Тобто, відповідно до умов підпункту 8.1.3 договору та Закону України "Про фінансовий лізинг" позивач наділений правом розірвати договір лізингу в односторонньому порядку у випадку, якщо прострочення передачі об`єкта фінансового лізингу становить більше 60 календарних днів.
Як судом встановлено вище, Додатком №1 від 03.08.2021 до договору є замовлення на отримання об`єкту лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231/1, в якому зазначено, що фізична особа-підприємець Танаджи К.Г. просить Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфі-Лізинг Україна" придбати з подальшою передачею лізингоодержувачу на умовах фінансового лізингу наступне майно: прицеп-тандем марка КТС модель PBDF18 в кількості однієї штуки за ціною 557 900 00 грн; постачальник (виробник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Алеко"; перший лізинговий платіж становить 206423,00 грн; строк лізингу -36 місяців. 
Умовами п.2.4 договору сторони погодили, що зобов`язання лізингодавця з придбання об`єкта лізингу виникають після оплати лізингоодержувачем першого лізингового платежу, строк сплати якого визначений в графіку платежів, зокрема 30.08.2021.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанції від 08.03.2021 позивачем здійснений переказ коштів в якості відшкодування вартості об`єкту лізингу по договору №826-ДП-МСБ-Ф-231/1 на суму 206423,00 грн та другий платіж відповідно квитанції від 28.09.2021 на сумму 16941,37 грн - у розміри та строки передбачені договором. Вказані кошти були перераховані Товариству з обмеженою відповідальністю "Альфі-Лізинг Україна"
Отже, позивач виконав свої зобов`язання та здійснив переказ першого лізингового платежу, що повинно було слугувати підставою для придбання лізингодавцем (третьою особою) об`єкта лізингу. 
Об`єкт лізингу передається лізингодавцем лізингоодержувачу за актом прийому-передачі об`єкта лізингу. Лізингоодержувач володіє та користується об`єктами лізингу протягом всього строку лізингу (п. 2.2 Договору).
Згідно з п. 3.3 Договору строк передачі об`єкта лізингу лізингоодержувачу протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного (-ї) постачання (передачі) об`єкта лізингу постачальником (продавцем) лізингодавцю.
Однак, доказів передачі відповідачем об`єкта лізингу третій особі, яка є лізингодавцем, матеріали справ не містять. Тобто, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження поставки постачальником, а саме відповідачем об`єкта лізингу лізингодавцю -третій особі, що унеможливлює встановлення початок строку, від якого слід відраховувати 5 робочих днів на поставку об`єкта лізингу третьою особою позивачу та відповідно початок строку порушення лізингодавцем строку поставки об`єкта лізингу лізингоодержувачу.
У зв`язку з відсутністю поставки об`єкту лізингу, позивач Листом від 25.10.2024, який був надісланий лізингодавцю - третій особі на адресу зазначену в договорі, а саме: м. Київ, проспект Бандери Степана, 9 (29.10.2024) та на адресу, зазначену в позовній заяві, а саме: м. Київ, проспект Бандери Степана, 16-б (28.11.2024), повідомив відповідача про розірвання Договору та просив повернути сплачені платежі.
Судом відзначається, що а ні відповідач, а ні третя особа не надали жодних заперечень на доводи позивача та не надали жодних доказів на підтвердження укладення договору купівлі - продажу між лізингодавцем та постачальником об`єкта лізингу та відповідно доказів виконання договору. Тобто, матеріали справи свідчать про відсутність виконання третьою особою перед позивачем зобов`язань по договору фінансового лізингу щодо купівлі у відповідача та передання позивачу в строкове платне користування об`єкта лізингу. Також матеріали справи не містять доказів переказу третьою особою (лізингодавцем) коштів отриманих від позивача (лізингоодержувачем) на рахунок відповідача (постачальника об`єкта лізингу).
Згідно з частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
За приписами частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до п. 8.3 Договору у випадку дострокового розірвання (припинення дії) цього Договору/відповідного Графіку платежів з підстав, передбачених цим Договором (крім випадків, передбачених підпунктами 8.1.2 (в) та 8.1.3 (а) даного Договору) суми грошових коштів, сплачених лізингоодержувачем в якості першого лізингового платежу, лізингових платежів та/або інших платежів, сплата яких передбачена умовами цього Договору/відповідним Графіком платежів, поверненню лізингоодержувачу не підлягають та залишаються в розпорядженні лізингодавця.
Згідно приписів ч. 1 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі якщо лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору фінансового лізингу з підстав, визначених абзацом першим цієї частини, такий договір вважається розірваним з дати, зазначеної лізингоодержувачем у повідомленні про таку відмову, але не раніше дня отримання повідомлення лізингодавцем.
У такому разі сторони звільняються від будь-яких зобов`язань за таким договором, у тому числі зобов`язань щодо сплати будь-яких платежів у зв`язку з відмовою від договору фінансового лізингу, а всі кошти (зокрема авансовий платіж), сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу, підлягають поверненню лізингодавцем не пізніше трьох робочих днів, починаючи з робочого дня, наступного за днем отримання ним повідомлення лізингоодержувача про відмову від договору фінансового лізингу.
У разі якщо об`єкт фінансового лізингу не передано лізингодавцю продавцем (постачальником), а лізингодавець використав кошти (зокрема авансовий платіж), отримані від лізингоодержувача, для сплати продавцю (постачальнику) за цей об`єкт фінансового лізингу до того, як лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору фінансового лізингу, лізингодавець повинен письмово повідомити продавця (постачальника) про таку відмову протягом трьох робочих днів з дня отримання повідомлення лізингоодержувача про односторонню відмову від договору фінансового лізингу і повернути лізингоодержувачу кошти (зокрема авансовий платіж) не пізніше трьох робочих днів з дня повернення коштів лізингодавцю продавцем (постачальником), який зобов`язаний повернути лізингодавцю кошти, отримані від такого лізингодавця, протягом трьох робочих днів з дня отримання повідомлення лізингодавця.
Тобто, приписи ч. 1 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» покладають саме на лізингодавця обов`язок з повернення коштів після отримання повідомлення від лізингоодержувача про відмову від договору.
Разом з цим, позивач зазначає про те, що він пред`являє позовні вимоги не до лізингодавця, а до постачальника об`єкта лізингу посилаючись при цьому на висновки Верховного суду у справі №910/12284/22.
Ознайомившись з обставинами справи та висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/12284/22, судом встановлено, що висновки останнього не можуть бути застосовані у цій справі беззаперечно, оскільки обставини справи різні, зокрема у справі №910/12284/22 в матеріалах справи були наявні докази на підтвердження того, що банк, як лізингодавець, на момент розірвання договору лізингу, перерахував кошти продавцю об`єкта лізингу, а також після отримання листа про розірвання договору та про повернення авансу, банк звернувся з вимогою до продавця, який кошти не повернув. Окрім цього, у справі №910/12284/22 сторонами чітко погоджена наявність у лізингоодержувача права звернутися з вимогою до продавця з вимогою про повернення авансового платежу, що прямо передбачено у пункті 7.1.2 Договору лізингу, який недійсним не визнавався. Разом з цим, матеріали ціє справи свідчать про відсутність доказів переказу коштів лізингодавцем (третьою особою) постачальнику (відповідачу); погодження сторонами в договорі лізингу умов про право позивача безпосередньо звернутися до постачальника (продавця) з вимогою про повернення коштів.
Верховним судом у справі №910/12284/22 зроблені у п. 48 наступні висновки: " 
(1) у правовідносинах, що виникають з договору непрямого лізингу, лізингоодержувач має право вимагати від продавця виконання його зобов`язань за договором купівлі-продажу, навіть якщо безпосередньо не є стороною такого договором;
(2) у справі, що переглядається, наявність у Лізингоодержувача права звернутися з вимогою до Продавця про повернення авансового платежу прямо передбачено у пункті 7.1.2 Договору лізингу, який недійсним не визнавався;
(3) у разі, якщо лізингодавець не отримав від продавця об`єкт лізингу, а вже перерахував продавцю кошти, отримані від лізингоодержувача, то відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 4 лютого 2021 року № 1201-IX "Про фінансовий лізинг" лізингодавець повинен повернути лізингоодержувачу всі гроші, сплачені ним за договором, протягом трьох робочих днів після того як продавець поверне лізингодавцю гроші. Тобто виникнення у лізингодавця зобов`язання стосовно лізингоодержувача обумовлено (пов`язано) з фактом повернення коштів лізингодавцю продавцем (постачальником), якого обрав лізингоодержувач. У такому разі права лізингоодержувача не порушуються, оскільки він має можливість реалізувати право на позов до постачальника, який прострочив поставку товару;
(4) у розумінні статей 530, 612 ЦК України у системному взаємозв`язку з нормами частини першої статті 17 Закону України від 4 лютого 2021 року №1201-IX "Про фінансовий лізинг" лізингодавець вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання перед лізингоодержувачем щодо повернення авансового платежу, що обумовлює право останнього вимагати повернення авансового платежу від лізингодавця, якщо він отримав кошти від продавця, повідомленого про односторонню відмову від договору фінансового лізингу, але не виконав свій обов`язок і не повернув їх у триденний строк лізингоодержувачу. У такому разі лізингоодержувач має право вимагати повернення авансового платежу від лізингодавця. Лізингоодержувач має таке право також, якщо прострочення передачі об`єкта фінансового лізингу є наслідком порушення лізингодавцем своїх обов`язків за договором".
Отже, умовами для наявності у лізингоодержувача правових підстав на звернення до суду з вимогою про стягнення авансового платежу до продавця (постачальника) є: наявність доказів на переказ коштів отриманих від лізингоодержувача лізингодавцем продавцю (постачальнику); непоставка об`єкта лізингу, а також не повернення авансового платежу продавцем (постачальником) лізингодавцю.
Разом з цим, як вже неодноразово зазначалось судом, в матеріалах справи є докази виконання позивачем своїх грошових зобов`язань та перерахування коштів третій особі. Проте, матеріали справи не містять доказів укладення третьою особою договору поставки з відповідачем, доказів переказу коштів третьою особою відповідачу, виконання третьою особою своїх зобов`язань по договору, як то передача позивачу об`єкта лізингу та не містить доказів повернення коштів позивачу, яки він просив повернути в листі від 25.10.2024.
Також, матеріали справи не містять доказів того, що сплачені позивачем третій особі кошти були використані в якості оплати продавцю (постачальнику), зокрема відповідачу за об`єкт фінансового лізингу до того, як лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору.
За таких обставин, висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/12284/22 не є релевантними у цій справі.
Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Дослідивши та проаналізувавши усі матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується порушення відповідачем (постачальником) виконання зобов`язання з повернення авансового платежу у розмірі 206423,00 грн та повернення щомісячного лізингового платежу у розмірі 16941,37 грн, оскільки відсутні докази щодо отримання відповідачем цих коштів та відповідно порушення саме відповідачем зобов`язань з повернення коштів. 
Судом враховується заявлене клопотання позивача щодо з`ясування обставини пов`язаних з наявністю або відсутністю укладеного між відповідачем та третьою особою договору купівлі - продажу об`єкта лізингу та переказу третьою особою коштів відповідачу, проте такі відомості учасниками справи не були надані і у суду відсутні правові підстави прийняти рішення на підставі недоведених фактів.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судові витрати
Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст. 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1.Відмовити повністю у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Танаджи Костянтина Григоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» про стягнення всіх коштів, сплачених за Договором фінансового лізингу №826-ДП-МСБ-Ф-231 від 03.08.2021 та Графіком платежів №826-ДП-МСБ-Ф-231/1 від 03.08.2021, а саме суму першого лізингового платежу у розмірі 206423,00 грн та суму платежу у розмірі 16941,37 грн.
2.Рішення набирає законної сили в порядки та строки передбачені ст.240,241 Господарського процесуального кодексу України.
Апеляційна скарга може бути подано учасниками справи у порядку та строки передбаченими ст.256,257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.М. Огороднік