Справа №731/703/25 
Провадження №2/731/94/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року       с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Смаглюк В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», поданим представником Соломко Олексієм Володимировичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2025 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла на розгляд вказана позовна заява.
На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» договір кредитної лінії № 161103. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису. Позичальнику надано кредит в сумі 14 474 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 
16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16042025, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відповідно до Реєстру прав вимоги від 03 липня 2025 року до договору факторингу № 16042025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 10 991,70 грн з яких: 6 935,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 806,20 грн - заборгованість за несплаченими відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією, 750 грн - заборгованість за штрафними санкціями. 
Позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 161103 в сумі 10 241,70 грн з яких: 6 935,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 806,20 грн - заборгованість за несплаченими відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією, а також понесені судові витрати, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 28 січня 2026 року, яке за клопотанням відповідача було відкладено до 02 березня 2026 року Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю.
 
14 січня 2026 року на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив, інформацію, яка містить банківську таємницю.
 
02 березня 2026 року від відповідача надійшло клопотання про застосування норм матеріального права у стягненні штрафних санкцій та комісії, а також зменшення витрат на правничу допомогу. Обґрунтовує вказану позицію тим, що в період дії воєнного стану вимога про стягнення 750 грн штрафних санкцій суперечить чинному законодавству та не підлягає задоволенню. Щодо стягнення комісії у розмірі 500 грн вказує, що позивачем не доведено за яку послугу нарахована комісія, фактичне надання окремої послуги та правомірність їх нарахування, з огляду на це вказує, що вимога є безпідставною. Щодо витрат на правничу допомогу вказує, що справа є типовою, нескладною, не потребує значного обсягу доказів та не передбачає участі представника у судових засіданнях, тож просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до мінімального розумного розміру. 
 
Позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 82, 84, 97), явку представника товариства у судове засідання не забезпечили. У змісті прохальної частини позову заявлено вимогу про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку (а.с. 86, 100), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 87, 99).
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав.
19 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» із Заявою на видачу кредиту № 100702833. Відповідно до цієї заяви ОСОБА_1 просив видати йому кредит в розмірі 14 474 грн на 126 днів. У Заяві на видачу кредиту № 100702833 відповідач ввів свої персональні дані (а.с. 16).
Заява на видачу кредиту № 100702833 від 19 листопада 2024 року та Паспорт споживчого кредиту відповідач підписав ідентифікатором fd877afd.
19 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем укладено Договір споживчого кредиту № 161103 (а.с. 19-28).
Згідно з умовами договору (індивідуальної частини) (п.2.1-2.9.1) кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору. Сума кредиту становить 14 474 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 11 000,24 грн на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 3 473,76 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована.
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривню. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за надання кредиту складає 3 473,76 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 24,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини.
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 126 днів з 19 листопада 2024 року (дата надання кредиту) по 25 березня 2025 року.
Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 14 103,82 грн. Денна процентна ставка складає 0,7734%/день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 13 366,92% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 28 577,82 грн.
Договір про споживчий кредит № 161103 (індивідуальна частина) від 19 листопада 2024 року, Додаток до договору про споживчий кредит № 161103 від 19 листопада 2024 року «Графік платежів за кредитним договором» відповідач підписав ідентифікатором aaf666c8.
Паспорт споживчого кредиту, містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору (а.с. 17, 18).
Відповідно до Довідки Вих.№ 3884/30-10 від 30.10.2025, ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» здійснило переказ на картку ОСОБА_1 , зазначену в кредитному договорі, в розмірі 11 000,24 грн згідно з договором № 161103 від 19 листопада 2024 року (а.с. 37).
Відповідно до інформації наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ухвалу суду встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 у банку емітовано картку № НОМЕР_3 , номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій є фінансовим номером телефону та який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_4 . 
Зазначене також підтверджуються випискою по рахунку за договором б/н за період з 19 листопада 2024 року по 24 листопада 2024 року, по банківській картці № НОМЕР_3 , з якої встановлено що 19 листопада 2024 року на вказану карту відповідача зараховано кошти в сумі 11 000,24 грн (а.с. 89, 90).
Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про надання грошових коштів у кредит у електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення простого електронного підпису погодився із запропонованими умовами договору, підписавши їх.
Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання грошових коштів у кредит № 161103.
На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.
З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі ОСОБА_1 , до матеріалів справи додано наступні документи.
16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №16042025 (а.с. 29-33).
Акт приймання передачі Реєстру прав вимоги № 4 від 03 липня 2025 року підтверджує факт передання реєстру боржників у повному обсязі (а.с. 35).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 4 від 03 липня 2025 року до договору факторингу № 16042025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 10 991,70 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 6 935,50 грн, заборгованість за процентами - 2 806,20 грн, заборгованість по комісії - 500 грн, заборгованість по штрафах - 750 грн (а.с. 36).
Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції в національній валюті № 506 від 09 липня 2025 року (а.с. 34).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 161103 від 19 листопада 2024 року.
Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаним первісним кредитором ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», заборгованість на момент відступлення права вимоги становила 10 991,70 грн з яких: 6 935,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 806,20 грн - заборгованість за несплаченими відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією, 750 грн - заборгованість за штрафними санкціями. (а.с. 39, 40).
Згідно з виписки наданої директором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» з особового рахунку за Кредитним договором № 161103 від 19 листопада 2024 року, заборгованість станом на 01 листопада 2025 року складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 935,50 грн; заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 2 806,20 грн; та заборгованості за комісією у розмірі 500 грн, що в сумі становить 10 241,70 грн (а.с. 38), та дає підстави вважати про відсутність донарахувань позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та списання заборгованості за штрафними санкціями. 
Отже, доводи відповідача про незаконне нарахування йому 750 грн заборгованості за штрафними санкціями суд не бере до уваги, оскільки такі були списані позивачем до моменту подання позовної заяви до суду та до загальної заборгованості не нараховувались.
Щодо твердження сторони відповідача про необґрунтованість нарахування комісії за надання кредиту, слід вказати, що пунктом 2.4 договору сторонами погоджено стандартний базовий тариф комісії за управління та обслуговування кредиту 100 грн. Пунктом 2.6.1 договору вказана періодичність виплат, кредиту, процентів та комісії за кредитом та становить 1 раз на два тижні, конкретні дати вказані в графіку платежів.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Отже, суд приходить до переконання, що дії товариства, щодо встановлення комісії за управління та обслуговування кредиту є правомірним, оскільки укладеним кредитним договором передбачено таке нарахування комісії. Також слід зазначити, що на момент укладення такого договору зауваження щодо змісту та умов договору у відповідача були відсутні.
За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного, належного та повного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості та підстав для їх стягнення у примусовому порядку.
 
При цьому суд зважає, що відповідачем розрахунки заборгованості за сумою тіла кредитів та нарахованими відсотками не спростовані, відомостей щодо їх невідповідності розміру фактично отриманих коштів не наведено, а тому, беручи до уваги заявлені розрахунки, які сприймаються судом як математично обґрунтовані, оскільки такі нараховані у порядку та строки обумовлені відповідними договорами, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі 10 241,70 грн з яких: 6 935,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 806,20 грн - заборгованість за несплаченими відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією.
За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. 
Крім того, позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн, на підтвердження яких подав: копію договору № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року про надання правової допомоги, укладеного позивачем з АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» (а.с. 43, 44); протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с 44 зворот); копію додаткової угоди № 25770893745 від 11 вересня 2025 року до договору № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року про надання правової допомоги (а.с. 45); копію Акта приймання-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року, у якому перелічено види наданих юридичних послуг із зазначенням загальної вартості робіт: 7 000 грн за 6 години роботи (а.с. 46); довіреність та копія свідоцтва адвоката Соломко О.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 41, 42).
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, а також наявних заперечень відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 4 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», подану представником Соломком Олексієм Володимировичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, юридична адреса: бульвар Лесі Українки, б. 34, офіс 333, м. Київ, 01133) заборгованість за кредитним договором № 161103 від 19 листопада 2024 року у сумі 10 241 (десять тисяч двісті сорок одну) гривню 70 копійок; судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень, а всього стягнути 16 664 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 10 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко