Справа № 734/1060/26 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/430/26 	  	
Категорія - ст.124 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Коноплі Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коноплі Я.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , 
притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 14 грудня 2025 року, близько 21 год. 21 хв., на 81 км автодороги Р69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів, у Чернігівському районі Чернігівської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Чернігова, не впоралась із керуванням, не вибрала безпечної швидкості та допустила наїзд на пішоходів, які рухались у попутному напрямку, чим порушила вимоги п.2.3 «б», п.12.1 і п.13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали легкі тілесні ушкодження. 

Не погодившись із рішенням суду, захисник Конопля Я.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову місцевого суду та призначити його підзахисній адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 свою вину визнала повністю, щиро розкаялась, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, мала необережну форму вини, в стані сп`яніння не перебувала; відсутні обставини, які обтяжують відповідальність, що свідчить про можливість застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу. Крім того, не заперечуючи самого факту настання дорожньо-транспортної пригоди та не ставлячи під сумнів висновок про наявність у діях його підзахисної складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вказує, що місцевий суд належним чином не оцінив усі фактичні дані, що мають істотне значення саме для індивідуалізації стягнення. Зокрема, подія сталася у темну пору доби, за ускладнених погодних умов, а саме в умовах ожеледиці та слизького дорожнього покриття; група пішоходів рухалася колоною у попутному напрямку, частково перебуваючи на проїзній частині, без світловідбиваючих елементів, розпізнавальних жилетів чи ліхтарів, що ускладнювало їх своєчасне виявлення водієм, що об`єктивно характеризує дорожню обстановку як складну та таку, що виникла не лише внаслідок необережних дій водія, а за наявності додаткових факторів ризику, які суд повинен був урахувати під час обрання виду адміністративного стягнення. Також місцевий суд залишив поза увагою поведінку ОСОБА_1 після настання ДТП: вона не залишала місце події, негайно зупинила транспортний засіб, перебувала на місці до прибуття поліції та швидкої допомоги, співпрацювала з працівниками поліції, не заперечувала фактичних обставин події, надавала правдиві свідчення щодо визнання своєї вини в рамках кримінального провадження та справи про адміністративне правопорушення. 

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи була поінформована належним чином, що підтвердив її захисник, просила розглянути справу без її участі.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Коноплі Я.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікація її дій та доведеність вини, в апеляційній скарзі захисником не оспорюється, а тому висновок місцевого суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Водночас, апелянт, не заперечуючи самого факту настання дорожньо-транспортної пригоди, не погоджується лише з накладеним місцевим судом на ОСОБА_1 адміністративним стягненням та просить застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу. 

Згідно зі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суд першої інстанції вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців. 

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , місцевий суд, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, наявності обставин, що пом`якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка у скоєному щиро розкаялась; також зважено на ступінь її вини, майновий стан, призначив стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, в межах санкції статті 124 КУпАП. 

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців відповідає засадам законності та справедливості, сприяє превентивній меті запобігання вчиненню правопорушень, як безпосередньо ОСОБА_1 , так і іншими особами.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ст.124 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

З цих підстав, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про наявність підстав для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення.

Отже, стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.124 КУпАП, за якою її притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Коноплі Я.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний