Справа №760/18061/25 1-кп/760/2247/26	

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
потерпілої ОСОБА_5 , 
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР №12022100090002458 від 29.10.2022, за обвинуваченням 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, з вищою освітою, директора ТОВ «Фані Фуд»», який неодружений, має малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 наніс потерпілій ОСОБА_5 умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості за таких обставин.
28.10.2022, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав спільно з колишньою дружиною ОСОБА_5 та їх донькою ОСОБА_9 , у ОСОБА_8 в ході словесного конфлікту виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, на ґрунті виниклого словесного конфлікту, наблизився до ОСОБА_5 , яка стояла у коридорі зазначеної квартири, та наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньої, потрапивши в ліву сторону щелепи, після чого ОСОБА_5 впала на підлогу, а ОСОБА_8 продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_5 , яка лежала на підлозі, а саме кілька ударів по тулубу та ногах. 
В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз №042-992-2024 від 05.08.2024, потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми голови - перелом нижньої щелепи у ділянці кута зліва, що може бути спричинене за рахунок однократної дії тупого твердого предмета та відноситься до тілесного ушкодження середнього степеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 добу, не є небезпечним для життя та не могло утворитись внаслідок падіння потерпілої на площину.
Допитаний в судому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в умисному нанесенні тілесного ушкодження середньої тяжкості не визнав та повідомив, що вважає показання потерпілої ОСОБА_5 надуманими з корисливих мотивів, оскільки остання мала майнові претензії після розлучення. Разом з тим, вважає, що колишня дружина має проблеми з алкоголем, у зв`язку з чим проходила клінічне лікування. Під дією алкоголю часто провокувала сварки і викликала поліцію, однак жодного разу його не притягували до відповідальності. 
28.10.2022 ввечері залишився з дитиною вдома, за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_5 поїхала з подругами до ресторану. Протягом вечора неодноразово зв`язувався з нею у телефонному режимі, було помітне алкогольне сп`яніння, однак після того, як ОСОБА_5 разом з подругою перемістились до іншого закладу, дружина перестала виходити на зв`язок, що викликало переживання. В ході намагань зв`язатись з потерпілою слухавку взяв невідомий чоловік. Зателефонувавши подрузі ОСОБА_5 , з`ясував, що дружина відмовилась їхати додому на таксі та залишилась у закладі, у зв`язку з цим попросив чоловіка подруги забрати їх, оскільки сам не міг залишити дитину вдома. ОСОБА_5 повернулась додому у стані сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не могла піднятись до квартири самостійно. Піднявши потерпілу додому, остання почала провокувати сварку, в ході якої нанесла удар в ніс. Аби не лякати дитину, під дією сильних емоцій, вигнав ОСОБА_5 з квартири, зачинив двері ключем та пішов вкладати дитину спати. Після цього, викликав поліцію, однак, пояснивши ситуацію правоохоронцям, було складено протокол про хибний виклик. В той вечір більше не бачив потерпілу та карету швидкої. Наступного дня з донькою поїхали до цирку, а ввечері за місто, де дитина, граючись з тваринами, падала та вставала, внаслідок чого утворились незначні синці. За кілька днів потерпіла переїхала до готелю та повідомила про її зламану щелепу. Про заяву потерпілої до поліції щодо тілесних ушкоджень, нанесених ним, дізнався випадково. Протягом року після цієї ситуації підтримували дружнє спілкування з колишньою дружиною. Вибачався за те, що в той вечір вигнав з квартири, проте свою причетність до нанесення потерпілій тілесних ушкоджень заперечував повністю. Припускає, що травму отримала внаслідок падіння під дією алкоголю.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доводиться зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 28.10.2022 відпочивала з подругами у ресторані, випили невелику кількість алкоголю. Повернувшись о 22 годині до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , побачила свого чоловіка ОСОБА_8 в стані сильного алкогольного сп`яніння, який поводив себе агресивно, словесно ображав та погрожував. Відчуваючи небезпеку, зателефонувала своїй матері, проте, почувши телефонну розмову, колишній чоловік підійшов впритул та вирвав з рук мобільний телефон. На вимоги повернути телефон чоловік не реагував, натомість продовжував ображати та погрожувати. В ході словесної сварки ОСОБА_8 підійшов впритул та раптово наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, потрапивши в ліву сторону щелепи. Внаслідок вказаного удару втратила рівновагу та впала на підлогу в коридорі, відчувши різкий біль в області лівої щелепи. Зрозуміла, що щелепу зламано, оскільки такий випадок траплявся не вперше і біль був знайомий. Перебуваючи на підлозі, колишній чоловік наніс декілька ударів по нозі та тулубу. В цей момент підбігла донька та почала плакати, що зупинило чоловіка. Піднявшись з підлоги, взяла мобільний телефон, аби викликати поліцію та швидку. При виклику одразу вказувала на обвинуваченого як особу, яка нанесла тілесні ушкодження. Через деякий час до місця проживання прибули працівники поліції, однак спілкувались з ними на порозі, а потім вони провели до карети швидкої допомоги, щоб поїхати до лікарні. ОСОБА_8 в цей час перебував у квартирі. 
Приїхавши до Київської міської клінічної лікарні №12, за адресою: м. Київ, вул. Підвисоцького, 4-А, було проведено обстеження, в результаті якого поставлено діагноз: перелом нижньої щелепи в ділянці кута зліва. В лікарні пройшла повний курс лікування, який тривав 24 дні. Після цих подій почала проживати у готелі та відразу подала документи на розлучення. 
Разом з тим, долучила листування з ОСОБА_8 , де останній вибачався перед нею за спричинені тілесні ушкодження. 
Раніше були випадки спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , внаслідок чого були письмові заяви з приводу домашнього насильства, на обвинуваченого складались відповідні протоколи, але забирала заяви після вибачень, аби зберегти сім`ю. 
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що проживала по сусідству з родиною ОСОБА_8 . Неодноразово бачила ОСОБА_8 під дією алкоголю та у агресивному стані, одного разу доводилось мирити його з дружиною, аби зупинити чергову сварку. Разом з тим, ОСОБА_5 інколи розповідала про побиття чоловіком та просила поради.
29.10.2022 побачила обвинуваченого на подвір`ї з дитиною, яка була у пригніченому стані, що викликало підозри. Піднявшись до нині покійної сусідки, яка проживала у квартирі на одній сходовій клітині з потерпілою та обвинуваченим, дізналась від неї про побиття потерпілої обвинуваченим та про приїзд швидкої допомоги, оскільки сусідка була понятою. Свідком безпосередньо побиття не була.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що тривалий час знайома з родиною Гладких, оскільки є подругою дитинства ОСОБА_5 28.10.2022 разом з потерпілою ОСОБА_5 перебували у закладі, де випили кілька коктейлів з алкоголем. Приблизно 21 год. 30 хв. розійшлись. На наступний день зателефонувала подруга, яка була в той вечір з ними, та повідомила про побиття ОСОБА_5 чоловіком. Зателефонувавши до матері ОСОБА_5 , дізналась, що остання у лікарні та більше не проживає з ОСОБА_8 
29.10.2022 у телефонній розмові з ОСОБА_5 було чути, що їй складно розмовляти, у зв`язку з цим, в ході листування вона повідомила про обставини її побиття чоловіком. Написала, що 28.10.2022, повернувшись додому, відбулась сварка з ОСОБА_8 , що вже був у алкогольному сп?янінні, під час якої вдарив він вдарив їй в обличчя та зламав щелепу, внаслідок цього вона майже всю ніч перебувала в лікарні.
Разом з тим, на початку війни проживали з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 родинами разом, помічали надмірне вживання алкоголю ОСОБА_8 , під дією якого у них відбувались постійні сварки з ОСОБА_5 . Крім того, іноді ОСОБА_5 розповідала про інші випадки побиття її чоловіком. 
Крім того, вина ОСОБА_8 доводиться такими, перевіреними у судовому засіданні, письмовими доказами:
- рапортом про надходження інформації на спецлінію 102 від лікаря швидкої допомоги, згідно якого 29.10.2022 о 00:24 було госпіталізовано ОСОБА_5 , яка повідомила про побиття чоловіком ОСОБА_8 , який перебуває у квартирі та відмовився відчиняти двері (т.1 а. с. 157-159);
- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.10.2022, в якій потерпіла вказує, що 28.10.2022, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_8 зламав їй щелепу (т.1 а. с. 160);
- даними протоколу огляду місця події від 29.10.2022, в ході якого оглянуто місце вчинення злочину, а саме місце проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а. с.163-165);
- висновком експерта №042-992-2024 від 05.08.2024, згідно якого у потерпілої виявлено тілесне ушкодження, а саме: закрита травма голови - перелом нижньої щелепи у ділянці кута зліва, яке належить до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості; утворилось 28.10.2022 за рахунок однократної ударної дії тупого твердого предмету; виявлене тілесне ушкодження не могло утворитись внаслідок падіння на площину; аналізуючи дані, отримані органом досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілої, можна вважати, що під час проведення цієї слідчої дії було об`єктивно спроможно відтворено спосіб спричинення вказаного тілесного ушкодження, що було продемонстровано останньою (т.1 а. с. 194-198);
- висновком експерта №736 від 22.05.2025, згідно якого ситуація побиття колишнім чоловіком, що відбулося 28.10.2022, була для ОСОБА_5 гостро та інтенсивно психотравмувальною: обумовила больові страждання та ушкодження здоров?я, переживання страху за своє життя та здоров?я, почуття безпорадності, приниженої гідності, тривогу за подальший стан здоров?я, побоювання за психологічний стан доньки. Дана ситуація виникла на фоні попередньої тривалої психотравмувальної сімейної ситуації (агресивна поведінка чоловіка), 3 накопиченням переживань страху за своє життя та здоров?я, тривожного очікування чергового побиття, хронічної напруги та пригніченості, почуттів приниженої гідності, образи, відчаю та безпорадності, сорому перед оточуючими, хвилюваннями за пеихоемоційний стан малолітньої доньки. Ситуація, яка відбулася 28.10.2022, та її наслідки заподіяли ОСОБА_5 , істотних негативних психоемоційних змін та погіршення якості життя, тобто завдали потерпілій психологічних (моральних) та фізичних страждань (т.1 а. с. 199-203);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.03.2024, за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання відтворила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень колишнім чоловіком ОСОБА_8 28.10.2022 (т.1 а. с. 166-168);
- даними протоколу огляду від 05.03.2024, а саме мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 , який містить зображення, створені 29.10.2022, о 00 год. 03 хв., на яких ОСОБА_5 перебуває у квартирі з помітним набряком лівої щоки, а також знімки листувань з ОСОБА_8 30.10.2022, де останній вибачається за вчинене (т.1 а. с. 170-172);
- даними протоколу огляду від 08.04.2025, а саме мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 , який містить знімки листувань з ОСОБА_8 , де останній вибачається за побиття, визнає свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень, що спричинили перелом щелепи, та щиро кається (т.1 а. с. 174-185);
- даними протоколу огляду диску від 01.07.2024, а саме аудіозапису звернення на спецлінію 103 від 29.10.2022, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 викликає швидку допомогу та повідомляє, що її побив чоловік (т.1 а. с. 214-216);
- довідкою про судимість ОСОБА_8 , якого притягували до адміністративної відповідальності за домашнє насильство до потерпілої та відповідними ухвалами суду (т.1 а. с. 219-225, 228);
- меддокументацією ОСОБА_5 , даними про речові докази та іншими матеріалами у їх сукупності.
Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, так як він умисно наніс тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисту про недоведеність його вини, обмову потерпілою ОСОБА_5 та недопустимість окремих доказів, зокрема, протоколу проведення слідчого експерименту та протоколів оглядів, не приймаються судом до уваги, виходячи з такого.
Так, судом встановлено, що показання потерпілої та свідків у суді, матеріали проведеного слідчого експерименту з потерпілою, результати оглядів листувань, наданих потерпілою, а також висновки та дані судових експертиз прямо вказують на те, що злочин вчинив обвинувачений ОСОБА_8 за обставин, встановлених судом.
В свою чергу, показання потерпілої ОСОБА_5 повністю узгоджуються із доказами, зібраними у кримінальному проваджені, які зазначені раніше, та підтверджують обставини надходження до поліції повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, механізм нанесення тілесних ушкоджень, відтворений під час проведення слідчого експерименту, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку відповідно висновку експерта та інших письмових доказів.
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, вони узгоджуються між собою, є належними, допустимими, достовірними, повністю доповнюють показання потерпілої ОСОБА_5 , які логічні, послідовні, не викликають сумнівів у суду, з яких встановлено фактичні обставини події. 
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом - означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Аналізуючи надані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності, суд вважає, що вони є достовірними, допустимими, узгоджуються між собою та в повній мірі доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й здійснюється висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7.12.2020 у справі №728/578/19; від 20.10.2021 у справі № 759/14119/17).
Відтак, суд, аналізуючи зазначені докази з точки зору їх допустимості, належності, об`єктивності та достатності, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні. Наведені вище докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою та відтворюють реальні події. 
Таким чином, судом достовірно встановлено, що в ході конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, останній раптово наблизився до потерпілої та наніс один удар кулаком правої руки в її обличчя, потрапивши в ліву сторону щелепи, після чого ОСОБА_5 впала на підлогу, а ОСОБА_8 продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_5 , яка лежала на підлозі, а саме кілька ударів по тулубу та ногах, спричинивши перелом нижньої щелепи у ділянці кута зліва, що є тілесним ушкодженням середньої тяжкості. 
Суд вважає твердження сторони захисту щодо утворення тілесних ушкоджень від падіння внаслідок алкогольного сп`яніння необґрунтованими, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні висновками судових експертиз, які стороною захисту не спростовані. Більше того, як убачається із висновку судово-медичної експертизи, вищевказані тілесні ушкодження у потерпілої утворились від однократної ударної дії тупого твердого предмету і, враховуючи характер перелому, могли виникнути від удару кулаком в ліву половину обличчя та не могли внаслідок падіння на площину.
Відтак, наведені показання обвинуваченого ОСОБА_8 є, на думку суду, неспроможними за своїм змістом і не відповідають характеру і локалізації отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, а також зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам, а саме: показанням потерпілої, свідків, висновків судових експертиз. Натомість, зазначені докази є узгодженими як між собою, так з іншими доказами у справі, що не викликають у суду сумнівів у своїй належності та допустимості.
Щодо доводів сторони захисту про недоведеність органом обвинувачення механізму нанесення тілесних ушкоджень та як наслідку умислу на їх спричинення, суд зазначає.
Згідно позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.11.2019 року в справі №689/332/18, слідує, що, за нормативним визначенням, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК України) характеризується дією чи бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень і причинним зв`язком між згаданими наслідками і діяннями, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим чи непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах із матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.
Крім того, системно аналізуючи докази обвинувачення, суд вважає, що дані, які характеризують обвинуваченого, як особу, схильну вчиняти домашнє насильство, також підтверджують можливість останнього завдати потерпілій, з якою він перебував у родинних відносинах, умисних тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості. 
Також, суд бере до уваги відомості протоколів огляду фото та листувань між потерпілою та обвинуваченим після вчинення злочину, з яких встановлено місце перебування потерпілої під час вчинення злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, зізнання вини, а також протоколів огляду аудіозапису дзвінка потерпілої на спецлінію 103 одразу після нанесення тілесних ушкоджень, де остання повідомляє, що саме чоловік її побив, як допустимі докази, отримані відповідно до вимог КПК України. 
Позиція захисту, у тому числі, щодо підробки даних документів та обмови потерпілою обвинуваченого є неспроможною та не підтверджується жодним допустимим доказом.
За викладених мотивів доводи захисту та обвинуваченого щодо непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також незаконності отримання певних доказів, суд оцінює критично, як спосіб захисту та дані з метою уникнення чи пом`якшення покарання.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, віднесене до категорії нетяжких злочинів, особу винного, який характеризується негативно, працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. 
Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визначає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах. Дані про перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину відсутні.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкції ст. 122 КК України. 
Таке покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідне й достатнє для його перевиховання, виправлення та попередження нових правопорушень, буде відповідати цілям покарання. 
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки ОСОБА_8 притягується до відповідальності за злочин, вчинений щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, за відсутності пом`якшуючих обставин, щирого каяття, вибачень та відшкодувань шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, намагався перекласти вину на потерпілу, раніше притягувався до відповідальності за домашнє насильство, однак продовжив свою протиправну діяльність, що вказує про негативну соціальну спрямованість його особи. 
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. 
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: CD-R диски з аудіозаписами викликів по спецлініях «102», «103», знімки листувань, надані ОСОБА_5 , висновок Солом`янської РДА, довідку щодо обстеження малолітньої ОСОБА_9 - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Суддя  ОСОБА_1