Справа № 209/7725/24
Провадження № 2-др/209/6/26

ДОДАТКОВЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючої судді - Левицької Н.В.,
за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В.,
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які приймають участь в режимі відеоконференції
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське заяву представника ОСОБА_3 – адвоката Стребіж А.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №209/7725/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог, щодо предмету спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька,-
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Кам`янського перебувала вищевказана цивільна справа.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 11.03.2026 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог, щодо предмету спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька - задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Першотравневе Богодухіського району Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внесено зміни до актового запису №45 від 24.01.2023 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зазначивши в графі «Відомості про батька» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, в графі «ім`я по-батькові дитини» - « ОСОБА_6 ».
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок та витрати на проведення експертизи у сумі 18 940 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сорок) гривень 74 копійки, а саме по 10075 (десять тисяч сімдесят п`ять) гривень 97 копійок з кожного.
16 березня 2026 року представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Стребіж А.О. - через підсистему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 45 000,00 грн (сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Заява про ухвалення додаткового рішення подана представником позивача на підставі ст. 270 ЦПК України, при цьому заявник посилається на норми Цивільного процесуального кодексу України, зазначаючи, що відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката несуть сторони та підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами, а згідно з ч. 1 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати визначаються судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо) з урахуванням строків їх подання; відповідно до ч. 2 та 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати призначається судове засідання, після проведення якого суд ухвалює додаткове рішення у порядку ст. 270 ЦПК України.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 23 березня 2026 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Стребіж А.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 209/7725/24 прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено на 30 березня 2026 року о 10 год. 30 хв. з викликом учасників справи.
23.03.2026 відповідачем ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» до суду подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких зазначено, що рішення суду від 11.03.2026 року не набрало законної сили, справа розглядалася у порядку загального позовного провадження на підставі ст. 28 ЦПК України та суд розглядав аліменти, а визнали батьківство. У тексті заперечень також вказано, що позивачка не мала оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , а отримана копія була використана неправомірно. Крім того також зазначено про проведення органом досудового розслідування слідчих дій щодо законності висновків експертів КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР та дій ОСОБА_3 і її представників - адвоката Стребіж А.О., Ухова Р.В., Монатко Д. Відтак ОСОБА_2 заперечує проти ухвалення додаткового рішення у справі № 209/7725/24 за заявою адвоката Стребіж А.О.
24.03.2026 представником позивача, адвокатом Стребіж А.О., через підсистему «Електронний суд» подано заяву, у якій просить розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 209/7725/24 за відсутності позивача та його представника та прийняти додаткове рішення, задовольнивши заяву в повному обсязі.
26.03.2026 відповідачем ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подано заперечення, у яких зазначено, що він категорично не погоджується з ухваленням додаткового судового рішення. Вказано, що ОСОБА_4 не може бути батьком дитини, оскільки 05.03.2026 року під час розгляду справи встановлено, що гр. ОСОБА_3 завагітніла у період перебування ОСОБА_4 на лікуванні у м. Мукачево, проте суд не врахував медичну документацію позивачки. Крім того, рідні батьки померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оскаржують судове рішення в апеляційній інстанції. Відповідач зазначає, що додаткове судове рішення можливо ухвалювати лише після набрання законної сили остаточним судовим рішенням.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представник позивача - адвокат Стребіж А.О. просила розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності позивача та його представника. 
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином у спосіб, передбачений Цивільним процесуальним кодексом України. 
Суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд у разі необхідності може розглядати справу без виклику сторін, а неприбуття осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з них витрат на правничу допомогу та просили відмовити у її задоволенні. Зазначили, що є пенсіонерами, мають обмежений рівень доходів, у зв`язку з чим покладення на них обов`язку зі сплати значної суми витрат на правничу допомогу буде надмірним фінансовим тягарем.
Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 11.03.2026 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог, щодо предмету спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Першотравневе Богодухіського району Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внесено зміни до актового запису №45 від 24.01.2023 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зазначивши в графі «Відомості про батька» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, в графі «ім`я по-батькові дитини» - « ОСОБА_6 ».
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок та витрати на проведення експертизи у сумі 18 940 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сорок) гривень 74 копійки, а саме по 10075 (десять тисяч сімдесят п`ять) гривень 97 копійок з кожного.
При ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем. У судовому засіданні 05.03.2026 представник позивача повідомила суд, про те, що має намір подати до суду відповідні докази витрат на правову допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду.
Суд, розглянувши заяву про прийняття додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, виходить із такого.
Однією з основних засад цивільного судочинства є принцип відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Застосування цього принципу спрямоване на забезпечення ефективного захисту прав особи у суді та захисту від необґрунтованих позовів.
Відповідно до ст.10 ЦПК України суд керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини.
Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд визначає порядок провадження у справі у межах принципу пропорційності, враховуючи завдання цивільного судочинства, баланс приватних та публічних інтересів, складність справи, ціну позову та розмір судових витрат.
Згідно зі ст.58, 60 та ч.4 ст.62 ЦПК України учасники справи можуть брати участь у процесі особисто або через представника, яким може бути адвокат, повноваження якого підтверджуються довіреністю або ордером.
Правничу допомогу регулює Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який визначає обсяг, порядок надання та оплати послуг адвоката.
Відповідно до ст.1 зазначеного Закону договір про надання правової допомоги є домовленістю, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, визначених договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати та умови повернення визначаються договором про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, витрачений час і фінансовий стан клієнта. Гонорар має бути розумним та співмірним із обсягом наданих послуг (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Частинами 1 та 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги..
Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5 та 6 ст.137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат встановлюється судом на підставі доказів (ч.8 ст.141 ЦПК України), які подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови попереднього повідомлення суду. У разі відмови в задоволенні позову інші витрати покладаються на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, до закінчення судових дебатів, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення дебатів, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи або з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відтак, відповідно до ст.246 та ст.270 ЦПК України, суд має право ухвалити додаткове рішення, зокрема у разі, якщо під час ухвалення основного рішення не було вирішено питання судових витрат.
У заяві представник позивача просить стягнути солідарно із відповідачів на корить ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 45000 грн. В обґрунтування вимог заяви зазначає, що ОСОБА_3 , як позивачем, відповідно до ст. 133 та 134 ЦПК України, були понесені витрати на професійну правничу допомогу за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом від 14.10.2024 року та додатком № 1 до нього, які вона просить стягнути з відповідачів солідарно, а саме:
складання та подання позовної заяви - 9 000,00 грн, на підставі додатку № 1 до договору від 14.10.2024 року (поданого до суду разом із позовом 18.10.2024 року) та акту № 1 від 08.12.2024 року виконаних робіт за договором (поданого до суду 10.12.2025 року); 
захист прав та інтересів клієнта у судових засіданнях, що відбулися 17.04.2025, 07.05.2025, 28.05.2025, 31.07.2025, 01.10.2025, 20.10.2025, 30.10.2025, 16.12.2025, 20.01.2026, 13.02.2026, 17.02.2026 та 05.03.2026 - 3 000,00 грн за кожне засідання, загалом 36 000,00 грн (тридцять шість тисяч гривень 00 копійок), на підставі акту № 1 від 08.12.2024 року та акту № 2 від 11.03.2026 року виконаних робіт за договором від 14.10.2024 року.
Також вказує про те, що розмір та оплата витрат на професійну правничу допомогу обчислювалися виходячи з видів правової допомоги, наданих адвокатом у захисті прав клієнта, зокрема витрат, пов`язаних із розглядом справи та участю адвоката у судових засіданнях. Витрати обчислювалися відповідно до кількості судових засідань, у яких адвокат брав участь, у зв`язку з чим точний розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, неможливо було визначити до завершення всіх судових засідань та підписання між позивачем і адвокатом акту виконаних робіт.
Проаналізувавши матеріалами справи та надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд встановив, що 14.10.2024 між адвокатом Стребіж Анною Олегівною та ОСОБА_7 укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с. 48-51, том. 1). 
Гонорар та порядок його оплати визначено пунктом 4 Договору. Зокрема, пунктом 4.2 передбачено, що розмір гонорару та порядок його оплати встановлюються Сторонами у Додатку №1 до Договору. У разі зміни розміру гонорару або порядку його сплати сторони укладають додаткову угоду до Договору, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Факт надання передбаченої цим Договором видів правової допомоги підтверджується Актом виконаних робіт за договором про надання професійної (правничої допомоги адвокатом (п. 5.1 Договору).
Згідно з Додатком №1 від 14 жовтня 2024 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 14.10.2024 року, Сторони додатковим договором, домовилися, що Адвокат на виконання умов основного Договору зобов`язується надати Клієнту наступні види правової допомоги: складання та подання позовної заяви, участь у судовому засіданні (а.с. 52, том 1).
Вартість правової допомоги (гонорар) Адвоката за договором становить: 9 000,00 грн - за складання та подання позовної заяви про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо даних про батька; 3 000,00 грн - за участь в одному судовому засіданні.
Відповідно до Акту №?1 виконаних робіт від 8 грудня 2025 року за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.10.2024 року підтверджується факт надання адвокатом передбачених договором послуг, а саме: складання та подання позовної заяви - гонорар 9?000 грн; захист прав та інтересів клієнта у семи (7) судових засіданнях по справі №?209/7725/24, що відбулися 17.04.2025, 07.05.2025, 28.05.2025, 31.07.2025, 01.10.2025, 20.10.2025 та 30.10.2025 - гонорар 21?000 грн, що усього становить 30000 грн. Відповідно до п. 2 цього Акта, гонорар у зазначеному розмірі Клієнтом сплачений у повному обсязі до підписання цього Акта (а.с. 241, том 3).
Відповідно до Акту № 2 виконаних робіт від 11 березня 2026 року за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.10.2024 року підтверджується факт надання адвокатом передбачених договором послуг, а саме: захист прав та інтересів клієнта у п`яти (5) судових засіданнях у справі № 209/7725/24, що відбулися 16.12.2025, 20.01.2026, 13.02.2026, 17.02.2026 та 05.03.2026, гонорар 15 000 грн (п.1). Відповідно до п. 2 цього Акта, гонорар у зазначеному розмірі Клієнтом сплачений у повному обсязі до підписання цього Акта (а.с. 216, том 4).
Таким чином, на підставі наданих доказів, а саме Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, Додатку № 1 до нього, а також Актів № 1 та № 2 виконаних робіт, судом встановлено, що загальний розмір витрат позивача, понесених на професійну правничу допомогу становить 45 000 грн.
Відповідачі подаючи заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, висловили незгоду з рішенням суду по суті спору, посилались на обставини встановлення батьківства, оцінку доказів, а також на подання апеляційної скарги та ненабрання рішенням суду законної сили.
Суд зазначає, що наведені доводи не стосуються предмета розгляду цієї заяви, оскільки питання правильності вирішення спору по суті та оцінки доказів є предметом перегляду судом апеляційної інстанції. Вказані обставини не впливають на вирішення питання про розподіл судових витрат.
Також безпідставними є посилання відповідачів на неможливість ухвалення додаткового рішення до набрання рішенням суду законної сили, оскільки положення статті 270 ЦПК України не ставлять можливість ухвалення додаткового рішення у залежність від набрання рішенням законної сили.
Разом з тим відповідачі, заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу, не заявили клопотання про зменшення їх розміру та не навели доводів щодо їх неспівмірності у розумінні частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, у зв`язку з чим не виконали обов`язок доведення неспівмірності заявлених витрат.
Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про їх розподіл, суд, керуючись положеннями статті 141 ЦПК України та враховуючи критерії реальності, необхідності, розумності та співмірності таких витрат, має право визначити розмір витрат, що підлягають відшкодуванню, у тому числі не присуджувати їх у повному обсязі незалежно від наявності клопотання про їх зменшення. Верховний Суд у постановах від 28.06.2023 року у справі №?369/576/22, від 18.03.2021 року у справі №?910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі №?910/12591/18 підтвердив, що суд може самостійно визначати обсяг витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, керуючись зазначеними критеріями, навіть у разі відсутності клопотання сторони про їх зменшення.
При цьому доводи відповідачів про їх майновий стан, зокрема перебування на пенсії та обмеженість доходів, самі по собі не звільняють від обов`язку відшкодування судових витрат, проте підлягають врахуванню судом при визначенні розміру витрат з огляду на принципи справедливості, розумності та пропорційності.
Суд при оцінці заявлених витрат також керується практикою Верховного Суду щодо принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати правничої допомоги. Так, у постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 Верховний Суд наголосив на необхідності враховувати обсяг виконаної роботи, витрачений час, кваліфікацію та досвід адвоката, а у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності витрат (їх дійсності та необхідності) та розумності розміру з урахуванням конкретних обставин справи і фінансового стану сторін.
Склад витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування, що свідчить про необхідність їх обґрунтування належними та допустимими доказами. Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність та співмірність із ціною позову, складністю та значенням справи для сторін (п. п. 33–34, 37 додаткової постанови ВП ВС від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом і клієнтом на підставі укладеного договору. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд оцінює, чи були витрати фактично понесені та необхідні (ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18; ВС від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Крім того, Верховний Суд у справі № 905/1795/18 наголосив, що суд не може стягувати витрати, які за своєю суттю є надмірними відносно наданих послуг. Це обов`язок суду -запобігти безпідставному збагаченню однієї сторони за рахунок іншої. Виходячи з цього, суд оцінює заявлені витрати на правничу допомогу з урахуванням їх обґрунтованості, реальності та співмірності з фактично наданими послугами.
Відтак, суд, оцінюючи заявлені витрати на правничу допомогу, керується критеріями реальності (необхідності), співмірності та розумності. Встановлено, що витрати фактично понесені стороною та стосуються участі адвоката у справі. При оцінці співмірності суд враховує характер справи, обсяг підготовлених процесуальних документів, кількість та зміст судових засідань. Суд дійшов висновку, що частина заявлених витрат перевищує обсяг фактично виконаних робіт та часу, необхідного для ефективного представництва інтересів позивача. Зокрема, завищеними є суми за написання позовної заяви (9?000 грн) та участь у судових засіданнях (по 3?000 грн кожне) з урахуванням характеру справи, обсягу підготовлених матеріалів та фактичного часу, витраченого на підготовку та участь у судових засіданнях.
Керуючись принципами розумності та справедливості, положеннями ст. 141 ЦПК України та практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 28.06.2023 у справі №?369/576/22, від 18.03.2021 у справі №?910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі №?910/12591/18), суд виходить із того, що частина витрат, заявлених у фіксованому договорі, підлягає відшкодуванню у зменшеному розмірі з урахуванням конкретних обставин справи та доводів відповідачів, зазначених у судовому засіданні, щодо їх пенсійного віку та обмеженості доходів.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (заява №?63566/00, §23), стаття 6 Конвенції зобов`язує суди надавати достатнє обґрунтування своїх рішень, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, проте це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Суд оцінює конкретні, доречні та важливі доводи сторін з урахуванням предмета розгляду заяви
З огляду на вищенаведене, виходячи з оцінки характеру наданої правової допомоги, обсягу та змісту виконаних адвокатом робіт, фактичного часу, витраченого на підготовку та участь у судових засіданнях, а також значення кожного заходу для результату справи, суд вважає за необхідне визначити, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню в сумі 25?000 грн. Заявлені витрати, що перевищують зазначений розмір, не підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 133 - 141, 211, 246, 247, 270, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_3 – адвоката Стребіж А.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №209/7725/24 - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати: витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок
В задоволені решти вимог заяви – відмовити. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Дата складення додаткового рішення 30.03.2026 року.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА