П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2026  	Справа №607/2811/26 Провадження №3/607/1446/2026	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу в АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, код НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

за участю:  ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2026 року близько 11-20 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не виконала належно свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учна 6-А класну ЗОШ №10, який 03.02.2026 близько 11-10 год. вчинив бійку із однокласником ОСОБА_3 , а саме завдавав ударів руками та ногами останньому в приміщенні ЗОШ №10 та в подальшому відбулася бійка між обома учнями, чим порушила ст. 150 Сімейного кодексу України та п. 3 ст. 55 ЗУ "Про освіту", тому згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №122671 від 03.02.2026. притягується до адміністративної відповідальності матір ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні не визнала та надала показання, що дії сина не можна розцінювати як вчинення адміністративного правопорушення, це можливо була одноразова подія, яка викликана і спровокована діями учнів, які не могли в силу юного віку розібратися. Також не підтверджується факту вчинення такого конфлікту, в ході якого її син міг нанести тілесні ушкодження, так як не було свідків, відеофіксації та інших дорослих осіб, які б підтвердили обставини, викладені у протоколі. А тому просить закрити провадження у справі, так як сина виховують, займаються ним, син росте у здоровій сім`ї та обстановці, відвідує гуртки, і така подія не свідчить, що нею неналежно виконуються батьківські обов`язки по вихованню сина. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими 
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, її вина у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП доводиться наступним: 
-даними наявними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №122671 від 03.02.2026, із викладеними обставинами правопорушення; 
-письмовою заявою ОСОБА_4 від 03.02.2026, в якій просить притягнути адміністративної до відповідальності учня 6-А класу ОСОБА_5 , який 03.02.2026 в приміщенні ЗОШ №10 близько 11 год. 20 хв. наніс удар у зону пах рукою, коли її син зайшов у кабінет, далі син провів діалог, на що ОСОБА_6 продовжив напад, нічого не відповівши. Далі ОСОБА_6 завдав ногою удар у зону пах, чим наніс травму та больовий синдром. Діти у класі були присутні та бачили дані дії;
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 03.02.2026, з яких встановлено, що 03.02.2026 у приміщенні ЗОШ №10 близько 11 год. 20 хв. учень 6-А класу ОСОБА_7 безпідставно та без пояснень почав агресивно поводитися до її сина ОСОБА_8 та наносити удари руками та ногами у лице та ноги і у зону пах, також вибив телефон на землю, чим викликав больовий синдром. Син після першого удару запитав, чому він наносить удар і за що. У відповідь ОСОБА_6 продовжував нападати, її син змушений був захищатися та давати здачу. Просить притягнути до адміністративної відповідальності; 
-письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 03.02.2026, з який встановлено, що він сидів у класі та побачив, що ОСОБА_6 вдарив ногою ОСОБА_10 , а ОСОБА_10 вдарив у відповідь. Потім ОСОБА_10 вдарив у руку ОСОБА_6 , а ОСОБА_6 вдарив у руку ОСОБА_10 . Після чого їх розборонили однокласники; 
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.02.2026, з яких встановлено, що 03.02.2026 о 11 год. 27 хв. їй зателефонувала класний керівник ОСОБА_11 та повідомила, що між її сином ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відбулася бійка. Приїхавши до школи, з`ясувала у сина, що на перерві, заходивши до класу, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зіштовхнулися плечима, після чого її син відштовхнув ОСОБА_10 , за що останній також його штовхнув. В результаті чого почалася бійка. Яромир вдарив ОСОБА_10 в пах, а ОСОБА_10 зробив те саме у відповідь. Потім у клас зайшов класний керівник. Під час інциденту у класі не було дорослих; 
-характеристикою директора та класного керівника Тернопільської ЗОШ №10 від 04.02.2026 на ОСОБА_8 , з якої вбачається, що ОСОБА_12 за час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень, хлопець не завжди може контролювати себе та емоції, але на зауваження вчителів реагує, не проявляє спротиву на зауваження вчителів, хлопець перший не вступає та не провокує конфліктів, але якщо вони виникають, то учень їх не уникає, а може вступити у них; 
-характеристикою директора та класного керівника Тернопільської ЗОШ №10 від 04.02.2026 на ОСОБА_7 , з якої вбачається, що ОСОБА_7 за час навчання проявляє себе як недисциплінований учень, навчальний матеріал засвоює на високо-достатньому рівні, потребує постійного контролю за поведінкою зі сторони вчителя, батьки контролюють навчання та поведінку сина, але результативність відсутня, за характером хлопець різкий, емоційний, нестриманий, часто провокує бійки та конфлікти серед хлопців класу. ОСОБА_13 почуває себе ображеним в дитячому колективі, але дати належну оцінку своїм словам і вчинкам не може. Має потреби в увазі, признанні; 
-рапортом інспектора ВСОБ УПП в Тернопільській області ДПП І.Слухинського встановлено, що 03.02.2026 близько 11 год. 28 хв. під час несення служби в ЗОШ №10, до нього підійшов учень 6 А класу ОСОБА_14 , який повідомив, що 03.03.2026 близько 11 год. 20 хв. його однокласник ОСОБА_15 почав з ним бійку в приміщенні школи, а саме завдав удари руками та ногами, вибив з рук телефон та кинув окуляри. В подальшому, поспілкувавшись із свідками даної події, учнями 6 А класу/, учасниками конфлікту та батьками учасників, відповідно до написаної заяви ОСОБА_4 та наданих пояснень свідка, учня 6 А класу ОСОБА_16 , прийнято рішення про написання протоколу за ч. 1 ст. 184 КУпАП на ОСОБА_1 . Учасники конфлікту від медичної допомоги відмовилися. 
За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.
При накладенні адміністративного стягнення, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності та її ставлення до вчиненого, негативні наслідки вчиненого правопорушення по відношенню до потерпілого, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. 
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 251, 252, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в доход державного бюджету.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 307 КУпАП, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, стягується подвійний штраф в розмірі 3400 гривень в дохід держави.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддя	Ю. І. Дзюбановський