Номер провадження: 22-ц/813/3687/26 
Справа № 522/7935/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «ПриватБанк» у справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про відмову у роз`ясненні судового рішення, постановлену під головуванням судді Бондар В.Я. 23 червня 2025 року у м. Одеса, -
встановила:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. 
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договорами банківських вкладів №№ SAMDNWFD0070063969700, SAMDNWFD0070063971800, SAMDNWFD0070063970600 від 22 січня 2014 року у загальному розмірі 50000,00 доларів США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти на суму вкладу за договорами банківського вкладу №№ SAMDNWFD0070063969700, SAMDNWFD0070063971800, SAMDNWFD0070063970600 від 22 січня 2014 року у розмірі 10% за період з 22 січня 2014 року по 22 січня 2021 року у загальному розмірі 35027,39 доларів США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за неповний строк вкладу по договорах №№ SAMDNWFD0070063969700, SAMDNWFD0070063971800, SAMDNWFD0070063970600 від 22 січня 2014 року у розмірі 1% за період з 23 січня 2021 року по 03 квітня 2021 року у загальному розмірі 97,27 доларів США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Вирішено питання про судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було задоволено частково. Апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» - залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року змінено в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 14 квітня 2025 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року в незміненій при перегляді апеляційним судом частині, та постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2024 року залишено без змін.
У травні 2025 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення рішення Приморського районного суду від 30 листопада 2021 року в частині того, чи мають суми, зазначені у резолютивній частині рішення суду, бути виплачені AT КБ «ПриватБанк» позивачу з урахуванням податків та зборів, якщо такі суми підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України; за рахунок яких саме коштів АТ КБ «ПриватБанк», як податковий агент, зобов`язане сплатити податки та збори до державного бюджету, якщо суми, зазначені в резолютивній частині рішення суду, підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України.
На обґрунтування заяви про роз`яснення рішення суду вказано, що стягнуті за рішенням суду з банку проценти за своєю природою є доходом позивача, які підлягають оподаткуванню. Суд своїм рішенням захистив право позивача на стягнення грошових коштів з АТ КБ «ПриватБанк», однак під час ухвалення рішення не врахував, що суми, які підлягають виплаті позивачу, є його доходом. Податки з сум АТ КБ «ПриватБанк», як податковий агент, зобов`язаний сплатити в момент виплати таких доходів, при цьому ці податки сплачуються за рахунок сум, які підлягають виплаті.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2025 року заяву представника АТ КБ «ПриватБанк» про роз`яснення рішення Приморського районного суду від 30 листопада 2021 року залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким заяву про роз`яснення судового рішення задовольнити.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам заяви представника АТ КБ «ПриватБанк» про роз`яснення судового рішення.
Сторони про розгляд справи на 27 січня 2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
22 січня 2026 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.
Як свідчить тлумачення ч. 1 та 2 ст. 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.
Порядок роз`яснення судового рішення визначений ст. 271 ЦПК України, за змістом якої за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною 2 ст. 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»».
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження»».
Судове рішення - це акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до положень Конституції України, ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Тлумачення ст. 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Роз`яснене може бути судове рішення, яке підлягає виконанню й таке виконання неможливе без відповідного роз`яснення його змісту. Роз`ясненню підлягає рішення суду, яке має виконуватися як у добровільному порядку, так і примусово.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договорами банківських вкладів №№ SAMDNWFD0070063969700, SAMDNWFD0070063971800, SAMDNWFD0070063970600 від 22 січня 2014 року у загальному розмірі 50000,00 доларів США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти на суму вкладу за договорами банківського вкладу №№ SAMDNWFD0070063969700, SAMDNWFD0070063971800, SAMDNWFD0070063970600 від 22 січня 2014 року у розмірі 10% за період з 22 січня 2014 року по 22 січня 2021 року у загальному розмірі 35027,39 доларів США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за неповний строк вкладу по договорах №№ SAMDNWFD0070063969700, SAMDNWFD0070063971800, SAMDNWFD0070063970600 від 22 січня 2014 року у розмірі 1% за період з 23 січня 2021 року по 03 квітня 2021 року у загальному розмірі 97,27 доларів США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Вирішено питання про судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було задоволено частково. Апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» - залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року змінено в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 14 квітня 2025 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року не виконане.
АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Державної податкової служби України та отримало індивідуальну податкову консультацію, у якій вказано, що доходи, наведені у зверненні (зокрема проценти нараховані на суми депозиту), які нараховуються (виплачуються) юридичною особою на користь фізичних осіб на підставі рішення суду, включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та оподатковуються на загальних підставах. При цьому АТ КБ «Приват Банк», як юридична особа, є податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору за рахунок доходів, нарахованих на підставі рішення суду, незалежного від того, яким чином здійснюється виконання рішення суду, зокрема у вигляді безспірного списання або при добровільному виконанні судового рішення.
В своїй заяві Банк просить роз`яснити рішення суду щодо порядку сплати податків та зборів, зазначених в резолютивній частині судового рішення.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема встановлює вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно ст. 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Згідно з п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платником податку є податкові агенти.
Згідно п.п. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Згідно з п.п. 170.4.1 п. 170.4 ст. 170 ПК України, податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування. Податковим агентом у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 цьогоКодексу, із загальної суми процентів, нарахованих за податковий (звітний) місяць на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці. Доходи, зазначені у цьому підпункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування.
Податкові агенти (банки, кредитні спілки), які нараховують доходи у вигляді процентів, зазначених у п.п. 170.4.1 цього пункту, у податковому розрахунку, подання якого передбачено п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 цього Кодексу, відображають загальну суму нарахованих у звітному податковому періоді доходів та загальну суму утриманого з них податку. При цьому у податковому розрахунку не зазначається інформація про суми окремого банківського вкладного (депозитного) або поточного рахунку, ощадного (депозитного) сертифіката, вкладу (депозиту) члена кредитної спілки у кредитній спілці, суми нарахованих процентів, а також відомості про фізичну особу - платника податку, якій нараховані такі доходи (п.п. 170.4.2 п. 170.4 ст. 170 ПК України).
Відповідно до п.167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п. 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Згідно з п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною п.п. 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 цього Кодексу.
Згідно підпункту «а» п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.
Положення ПК України визначають поняття «пасивні доходи», яке означає, зокрема, такі доходи, як проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, а також встановлюють ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування.
Згідно з п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального оподатковуваного доходу платника податку включаються пасивні доходи особи.
У п.п. 14.1.268 п. 14.1 ст. 14 ПК України наведено перелік визначених законодавцем видів пасивного доходу. Одним із видів такого доходу є, зокрема, проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, на вклад (депозит) у кредитних спілках, інші проценти (у тому числі дисконтні доходи).
Визначення терміну «проценти» міститься у п.п. 14.1.206 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів включається, зокрема, платіж за використання коштів, залучених у депозит.
Враховуючи положення п.п. 170.4.1 і 170.4.2 п. 170.4 ст. 170 ПК України та Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку, затверджене постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, банк або інша фінансова установа виступає у ролі податкового агента і автоматично здійснює нарахування та стягнення процентів за депозитом.
Таким чином, законом визначено імперативний порядок сплати податків та інших обов`язкових платежів на проценти за депозитним вкладом. Саме податковий агент здійснює нарахування та сплату цих платежів і є відповідальною за ці дії особою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, Банк, звернувшись із заявою про роз`яснення судового рішення, намагається таким шляхом перекласти відповідальність за зобов`язання щодо здійснення оподаткування на суд, в той час, коли законодавчими нормами визначено саме його імперативний обов`язок у вчиненні таких дій.
При тому, як вказано вище, АТ КБ «ПриватБанк» отримало індивідуальну податкову консультацію, у якій детально роз`яснено питання оподаткування процентів та сум, за рахунок яких вони оподатковуються. При цьому заявник не зазначає про неможливість виконання рішення суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції, що судове рішення викладено чітко та зрозуміло, не допускає двозначного трактування, а Банку достеменно відомо, що він є податковим агентом, на якого покладено обов`язок оподаткування відсотків за договором банківського вкладу, згідно положень податкового законодавства, у зв`язку із чим підстав для роз`яснення рішення суду не вбачається.
Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк» були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2025 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 11 лютого 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе