ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1646/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська аграрна компанія» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинська аграрна компанія» (далі – ТзОВ «Волинська аграрна компанія», позивач) звернулось з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 28.01.2026 №0016910902, №0017000902, №0017010902.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2026 ТзОВ «Волинська аграрна компанія» в електронному кабінеті платника податків виявила податкові повідомлення-рішення року ГУ ДПС Волинської області, а саме: №0016910902 від 28.01.2026, №0017000902 від 28.01.2026 та №0017010902 від 28.01.2026 винесених за результатами фактичної перевірки на підставі акта фактичної перевірки від 01.01.2026 №03/5/09-02/39516106. Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ТзОВ «Волинська аграрна компанія» скористалося правом на адміністративне оскарження та подало заперечення на акт від 08.01.2026 до Комісії ГУ ДПС у Волинській області, якою у задоволенні заперечення відмовлено, а відтак, винесено податкові повідомлення-рішення.
При цьому підставою для застосування штрафних санкцій контролюючим органом визначено зберігання ТзОВ «Волинська аграрна компанія» пального 26.12.2025 за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Озеряни, вул. Центральна, 116 без наявності чинної ліцензії на зберігання пального, а також, ненадання контролюючому органу витребовуваних документів в ході проведення фактичної перевірки.
З такими висновками відповідача позивач не погоджується з огляду на те, що контролюючий орган в наказах від 23.12.2025 №3971-п та від 26.12.2025 року №3992-п про призначення фактичних перевірок не зазначив усі фактичні підстави призначення перевірки, чим сформував та виніс накази про призначення фактичних перевірок з порушенням норм Податкового Кодексу України. Затримка у наданні за два дні саме витребуваних документів у копіях, та саме до 10 ранку 26.10.2025, була викликана обставинами, що з середини серпня до 16.12.2025 тривала документальна податкова перевірка, витребувані документи на підставі фактичної перевірки за наказом №3992-п від 26.12.2025, строк надання яких було встановлено до 30.12.2025, неможливо було надати, оскільки 30.12.2025 перевіряючі не з?явились за місцем фактичної перевірки, про що складено відповідний акт.
Крім того, скорочення терміну проведення перевірки призвело до порушення прав ТОВ «Волинська аграрна компанія» та вплинуло на реалізацію надання своєчасності надання запитуваних документів.
Щодо зберігання пального 26.12.2025 без наявності чинної ліцензії зазначає, що Товариство має ємності і техніку для використання палива, що було
встановлено на камеру податковим органом за юридичною адресою товариства.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі неправильно встановлених фактичних обставин, що відповідно до усталеної судової практики є підставою для визнання їх протиправними та скасування. 
З урахуванням зазначеного позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства та необґрунтованими. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 18.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області згідно наказу №3971-п від 23.12.2025 та направлень на проведення перевірки №6390/03-20-0-02-12, №6391/03-20-0-02-12 від 23.12.2025, та наказу №3992-п від 26.12.2026 та направлень №6406/03-20-0-02-12, №6407/03-20-0-02-12 від 26.12.2025 проведено фактичну перевірку ТОВ «Волинська аграрна компанія» керуючись пп. 191.1.14 п. 191.1 ст.19, пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV, з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
За результатами перевірки було складено Акт фактичної перевірки №03/5/09 02/39516106 від 01.01.2026 та Акт фактичної перевірки №03/4/09-02/39516106 від 01.01.2026.
Щодо підстав та наказу щодо проведення перевірки зазначає, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить одразу дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. У даному випадку, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на відповідача. Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Щодо встановлених порушень вказує на те, що на письмове звернення №1 від 23.12.2025 року про надання документів (їх належним чином завірених копій) станом на 26.12.2025 року та на дату завершення фактичної перевірки ТзОВ «Волинська аграрна компанія» не було надано всіх документів (їх належним чином завірених копій), що вказані у письмовому зверненні. 
Відповідно до Єдиного реєстру ліцензіатів станом на 26.12.2025 (дата початку проведення фактичної перевірки) у ТзОВ «Волинська аграрна компанія» за адресою Волинська область, Ковельський район (колишній Турійський район), с. Озеряни, вул. Шкільна, 21 була відсутня будь – яка діюча ліцензія, і така була видана лише 10.01.2026, тобто після закінчення перевірки.
Відтак, в задоволенні позову просить відмовити повністю.
09.03.2026 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить відхилити доводи відповідача, задовольнити позов в повному обсязі.
Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області згідно наказу №3971-п від 23.12.2025 та направлень на проведення перевірки №6390/03-20-0-02-12, №6391/03-20-0-02-12 від 23.12.2025, та наказу №3992-п від 26.12.2026 та направлень №6406/03-20-0-02-12, №6407/03-20-0-02-12 від 26.12.2025 проведено фактичну перевірку ТзОВ «Волинська аграрна компанія» керуючись пп. 191.1.14 п. 191.1 ст.19, пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV, проведено фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального господарської одиниці місця зберігання пального, за результатами проведення якої складено Акт фактичної перевірки №03/5/09 02/39516106 від 01.01.2026 та Акт фактичної перевірки №03/4/09-02/39516106 від 01.01.2026.
У висновку акта перевірки, контролюючий орган вказав на порушення товариством пункту 1 статті 28 Закону України від 18.06.2024 №3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та статті 44 та п.85.2 статті 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями).
На підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Волинській області 28.01.2026 прийняло податкові повідомлення-рішення від 28.01.2026 №0016910902, №0017000902, №0017010902, якими до товариства застосовано штрафні санкції у розмірі 1 020,00 грн, 2 040,00 грн та 34 588,00 грн відповідно.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся в суд з даним позовом.
При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Підпунктом75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Так, за приписами пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 ПК України);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України).
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.
Отже, оскільки підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає підставу для проведення фактичної перевірки - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, яка є безальтернативною по відношенню по підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, яка містить дві підстави - (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері, тому достатнім є покликання у наказі про призначення перевірки на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України як на підставу для її проведення.
Як вбачається із змісту наказу ГУ ДПС у Волинській області від 23.12.2025 №3971-п фактична перевірка господарської одиниці, де здійснює свою діяльність позивач була призначена на підставі підпункту 80.2.5, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України у зв`язку із наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків порядку проведення розрахункових операцій, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а також з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України врегульовано Законом №3817-ІХ. 
Відповідно до положень статті 1 Закону №3817-ІХ для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
ліцензіат - суб`єкт господарювання, якому надано ліцензію на право провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (пункт 38);
ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (пункт 40); 
надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (пункт 53);
зберігання пального - надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб) (пункт 32); 
місце зберігання пального - об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого здійснюється приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного або отриманого від інших осіб), який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування (пункт 48); 
місце зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або резервуари, ємності, та/або тара (крім споживчої тари, тари споживача та поворотної тари (газові балони) кожна об`ємом до 60 літрів включно), які належать суб`єкту господарювання на праві власності або користування і призначені для зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/ або промислової переробки таким суб`єктом господарювання (пункт 49). 
Відповідно до частини першої, другої статті 28 Закону №3817-ІХ зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання за наявності ліцензії на право зберігання пального або на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки на кожне місце зберігання пального.
Згідно з частиною п`ятою статті 28 Закону №3817-ІХ суб`єкти господарювання здійснюють зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки у споживчій тарі кожна об`ємом до 60 літрів включно без отримання ліцензії на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки.
Частиною сьомою статті 28 Закону №3817-ІХ встановлено, що під час проведення перевірки з питань дотримання вимог цього Закону суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, зобов`язані в день початку перевірки надати посадовим особам податкового органу, які проводять перевірку, інформацію про адреси або кадастрові номери всіх земельних ділянок, на яких розміщені ємності для зберігання пального, їхню кількість та місткість, а також надати таким посадовим особам можливість огляду таких ємностей.
Відповідно до пункту 36 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки без наявності ліцензії на право зберігання пального: за перше порушення - 4 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; за друге порушення - 8 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; за третє та наступні порушення - 85 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
З акту фактичної перевірки від 01.01.2026 №03/4/09-02/39516106 видно, що фактичною перевіркою встановлено, що на фактичному місці зберігання пального, що розташоване за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Озеряни, вул. Центральна, 116, відсутні будь-які ємності чи резервуари, що використовується для зберігання пального, відповідно до ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №03150414202400372 термін дії з 31.12.2024 до 31.12.2029. Даний факт також підтверджується наданим поясненням від 26.12.2025 в.о. директора - головного бухгалтера ТзОВ «Волинська аграрна компанія» Гараєвського Ігоря Леонідовича, в якому зазначено наступне: «У середині грудня було прийнято рішення про ліквідацію складу ПММ за адресою: с. Озеряни, вул. Центральна, 116 та перенесення складу ПММ на адресу: с. Озеряни, вул. Шкільна, 21. Зміни до ліцензії на зберігання пального будуть надані найближчим часом. Станом на 26.12.2025 пальне за адресою: с. Озеряни, вул. Центральна, 116 пального немає...».
Відтак, контролюючий орган вказує на здійснення ТзОВ «Волинська аграрна компанія» зберігання пального та його відпуску для власних потреб у зазначений період за відсутності чинної ліцензії, що, на думку відповідача, є порушенням вимог законодавства у сфері обігу пального
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що відповідно до Єдиного реєстру ліцензіатів станом на 26.12.2026 (дата початку проведення фактичної перевірки) у ТзОВ «Волинська аграрна компанія» за адресою Волинська область, Ковельський район (колишній Турійський район), с. Озеряни, вул. Шкільна, 21 була відсутня будь – яка діюча ліцензія, і така була видана лише 10.01.2026, тобто після закінчення перевірки (витяг з Єдиного реєстру ліцензіатів).
Відтак, суд не бере до уваги твердження позивача перенесення складу на адресу: с. Озеряни, вул. Шкільна, 21 та внесення змін до ліцензії на зберігання пального, оскільки перевірка проведена на підставі належного наказу за правильною адресою, а тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 28.01.2026 №0017010902 внесене контролюючим органом правомірно.
Що стосується податкових повідомлень-рішень від 28.01.2026 №0016910902 та №0017000902, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 020,00 грн та 2 040,00 грн, суд зазначає, що підставою для їх прийняття передував висновок контролюючого органу про порушення позивачем статті 44 та статті 85 ПК України, а саме ненадання та повторне ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених ПК України.
Підпунктами 20.1.2, 20.1.6 та 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право:
для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи
вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно із пунктом 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Нормами пункту 44.4 статті 44 ПК України визначено, що якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
Відповідно до пункту 44.6. статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Згідно із нормами пункту 85.1. статті 85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.
Згідно із пунктом 85.2.статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Згідно із пунктом 85.8. статті 85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
При цьому пунктом 85.6 статті 86 ПК України визначено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Отже, контролюючий орган вправі вимагати у платника податків в ході перевірки надати первинні документи та в разі їх ненадання (відмови у наданні) контролюючий орган складає відповідний акт у довільній формі.
Відповідно до пункту 121.1. статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Як встановлено судом, в ході фактичної перевірки Зелінській Ж.Є. – особі, що діяла за довіреністю ТзОВ «Волинська аграрна компанія», було вручено письмове звернення №1 від 23.12.2025 про надання завірених копій документів, що становлять предмет фактичної перевірки в термін до 10:00 год. 26.12.2025. На письмове звернення №1 від 23.12.2025 про надання документів (їх належним чином завірених копій) станом на 26.12.2025 та на дату завершення фактичної перевірки позивачем не було надано всіх документів (їх належним чином завірених копій), що вказані у письмовому зверненні. 
Разом з тим, 01.01.2026 на момент вручення акту фактичної перевірки №03/4/09-02/39516106 в.о. директора ТзОВ «Волинська аграрна компанія» Гараєвським І.Л. перевіряючим було надано для ознайомлення оригінали наступних документів: ТТН, щодо транспортування ПММ та газового конденсату, накладні на переміщення палива, подорожні листи щодо транспортування відповідних ТМЦ, які були зазначені в запиті про надання документів №1 від 23.12.2025 року. Крім того, платником податків до матеріалів заперечення також було надано документи щодо походження, зберігання та використання в господарській діяльності підприємства газового конденсату, абсорбенту газоконденсатного, суміші середніх та важких вуглеводнів нафтогазоконденсата, оборотно-сальдові відомості по рахунках 203; 631, картки субрахунків з контрагентами, платіжні інструкції, накази про закріплення транспортних засобів за працівниками, що становлять предмет фактичної перевірки та які були зазначені у запиті від 23.12.2025 №1 про надання документів. Також до матеріалів заперечення платником податків було надано інформацію щодо руху коштів за період лише по 2 розрахункових рахунках відкритих в АТ "КРЕДИТВЕСТ БАНК" (рахунки в українській гривні НОМЕР_1 та UA323804410000026003001121601). Однак, згідно наявної в інформаційних ресурсах ДПС України інформації ТОВ «Волинська аграрна компанія» має окрім розрахункових рахунків в АТ "КРЕДИТВЕСТ БАНК" 5 діючих розрахункових рахунків в українській гривні в 4 інших банківських установах ( АТ КБ "ПриватБанк" - 1 рахунок, АБ "УКРГАЗБАНК" - 1 рахунок, АТ "Укрексімбанк" - 1 рахунок, АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" - 2 розрахункові рахунки).
Судом встановлено, що на виконання вимог пункту 85.6 статті 86 ПК України ГУ ДПС у Волинській області було складено акти про ненадання документів на письмове звернення про отримання документів (їх належним чином завірених копій) №1/03-20-09-02-14 від 01.01.2026 та №2/03-20-09-02-14 від 01.01.2026.
Так, у відповідних актах зазначено про ненадання оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за 2025 рік, оборотно-сальдової відомості по рахунках: 361, 631, 281 (щодо рахунку та обліку пального) за період перевірки, картку рахунку по рахунку 311, розгорнутої інформації щодо руху коштів на поточних (розрахункових) рахунках в установах банків з вказанням контрагентів та призначення платежу, договорів відповідального зберігання, разом із актами приймання-передачі на зберігання та повернення зі зберігання, договорів комісії, поруки, про виконання робіт/надання послуг (актів виконаних робіт до них), наказів по підприємству про закріплення автомобілів та техніки за відповідальними особами, відомостей паливозаправника на відпуск ПММ. 
Верховний Суд у постановах від 24.02.2020 у справі №440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20 виснував, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Водночас якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18 та від 29.05.2020 року у справі № 826/27811/15. 
Таким чином, оскільки вищезазначені документи були надані податковому органу до винесення оскаржуваного податкового повідомлення – рішення, то в силу вищезазначених норм та висновків Верховного Суду, такі документи мали бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. 
Разом з тим, надані до заперечення накладні №A2 від 05.03.2025, №A3 від 31.03.2025 до договору купівлі- продажу №12 від 01.03.2025 не підтверджують походження всіх товарів, що знаходились у місці продажу на час перевірки та описані у додатку №1 до акту перевірки. А також платником податків інформацію (банківські виписки) щодо руху коштів по відкритих рахунках в згаданих вище 4 банківських установах за період перевірки не було надано ні під час проведення фактичної перевірки, ні з матеріалами заперечення, тобто платником не було надано всі документи, які були запитувані.
Суд зазначає, що позивачем в ході судового розгляду справи жодним чином не спростовано вказані обставини.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав заперечення, до якого мав можливість долучити відповідні документи, однак позивач вказаною можливістю також не скористався.
З урахування зазначеного, суд приходить до висновку, що штрафні санкції в сумі 1 020,00 грн та в сумі 2 040,00 грн згідно із податковими повідомленнями-рішеннями від 28.01.2026 №0016910902, №0017000902 були застосовані до позивача правомірно.
Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись статтями243-246,262, КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Волинська аграрна компанія» (44860, Волинська область, Ковельський район, село Озеряни, вулиця Шкільна, 21, код ЄДРПОУ 39516106).
Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, код ЄДРПОУ 44106679).

Суддя В.В. Дмитрук