ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2026 Справа № 914/1871/25 
За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс”, м.Дніпро 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10”, м.Львів
про: зобов`язання вчинити певні дії (повернути безпідставно набуте майно)
за зустрічною позовною заявою : Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10”, м.Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс”, м.Дніпро
про: стягнення 81135,87грн
Суддя Ділай У.І. 
Секретар Ю.І.Кохановська
За участі представників:
Від позивача(за первісним позовом): К.І.Полова - представник
Від відповідача(за первісним позовом): Н.О.Булат – представник, З.Б.Карпич - директор

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025, справу №914/1871/25 розподілено судді У.І.Ділай.
Ухвалою від 23.06.2025 позов залишено без руху.
03.07.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою від 07.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження без участі представників сторін. Зобов`язано відповідача у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати суду письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву.
24.07.2025 в системі «Електронний суд» (об 19 год 49 хв) сформовано зустрічну позовну заяву зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс” про стягнення 81135,87грн у справі №914/1871/25.
Ухвалою від 29.07.2025 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” на підставі ч.6 ст.180 ГПК України повернуто заявнику.
Не погодившись із поверненням зустрічної позовної заяви відповідач за первісним позовом оскаржив ухвалу від 29.07.2025 до Західного апеляційного господарського суду. З супровідним листом від 18.08.2025 матеріали господарської справи скеровано до Західного апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.07.2025 у справі №914/1871/25 скасовано.
27.11.2025 матеріали справи повернуто до Господарського суду Львівської області.
Ухвалою від 01.12.2025 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вако Логістик 10»(вх.№2547 від 25.07.2025) до спільного розгляду із первісним позовом в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 30.12.2025.
У судовому засіданні від 30.12.2025 оголошено до 20.01.2026.
16.01.2026 від ТзОВ “Вако Логістик 10” надійшла заява (вх.№224/26 від 16.01.2026) про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з ТОВ «Крона імпульс плюс» на користь ТзОВ «Вако Логістик 10» грошові кошти в загальній сумі 146 251,87 грн. 
Ухвалою від 20.01.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” про збільшення розміру позовних вимог. Розгляд справи відкладено на 29.01.2026.
Ухвалою від 29.01.2026 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10.02.2026.
У судовому засіданні від 10.02.2026 оголошено перерву до 05.03.2026. 
Представник позивача за первісним позовом в судове засідання від 05.03.2026 підтримав первісний позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи. А також представник позивача за первісним позовом заперечив проти зустрічного позову.
У судовому засіданні від 05.03.2026 представник відповідача за первісним позовом заперечив проти первісного позову, просив відмовити в його задоволенні. А також представник відповідача за первісним позовом просив задоволити зустрічний позов.
В процесі розгляду матеріалів справи суд
встановив:
Згідно з позовом, між Товариством з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс” (надалі – замовник, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” (надалі – виконавець, перевізник, відповідач за первісним позовом) укладено договір-заявку № 7-98 від 22.10.2024 перевезення товару, згідно з умовами якого погоджений маршрут з смт. Розділ (Львівська область) в с. Нагірнянка (Тернопільська область). 
Пунктом 10 вказаного договору визначено строк доставки товару: 23.10.2024 -25.10.2024.
Умовами договору також передбачено, що транспортний засіб має бути подано на місце завантаження в обумовлений час в справному стані. Водій зобов`язаний стежити за якістю навантаження. Виконавець несе повну відповідальність за збереження вантажу, і в разі псування або пошкодження вантажу, буде виплачувати повну вартість товару. Виконавець несе повну відповідальність у тому числі матеріальну, за порушення норм техніки безпеки, дотримання норм правил дорожньго руху, тощо на території підприємства вантажовідправника/вантажоодержувача та території України згідно чинного законодавства. Виконавець має право одержувати відшкодування від замовника, якщо автомобільний транспортний засіб був затриманий з вини замовника, при умові документального підтвердження даного факту, з розрахунку – 700 грн за кожну повну добу (24 години) в межах України (вартість простою незмінна не меньш ніж 5 діб). Виконавець не має права самостійно змінювати пункт розвантаження з будь якої причини, тільки за письмовим узгодженням з замовником. Виконавець немає права застави на переданий йому вантаж або ж утримання його для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів. Всі зауваження, що стосуються вантажу, записуються в ТТН. Замовник, у разі непередбачуваних обставин, залишає за собою право змінити адресу вивантаження або перенапривити транспортний засіб з подальшим перерахунком суми фрахту (грн/км) згідно попередніх домовленостей. В разі будь-якого порушення умов даного договору-заявки виконавцем, замовник залишає за собою право утримати оплату повністю або частково (за вибором замовника), до усунення недоліків виконавцем, та/або стягнути/утримати суму спричинених збитків та штрафів. Додаткові витрати повинні бути узгоджені з провідним експедитором замовника. Факсова копія даної заявки-договору має юридичну силу та може використовуватися як доказ в суді.
Відповідно до товарно-транспортної накладної №22635/2410 від 24.10.2024 вантажоодержувачем є ТОВ «ВІТАГРО БІО-ТРЕЙД».
Як зазначено в позові 25 жовтня 2024 року близько 13 години 00 хвилин ТОВ “Вако Логістик 10” самостійно покинув місце розвантаження, яке визначено в договорі, мотивуючи це тим, що вантажоодержувач відмовився розвантажувати товар (лушпиння соняшникове гранульоване) та надав акт невідповідності товару відповідачу за первісним позовом. 
Зважаючи на вказане, ТОВ “Крона Імпульс Плюс” скерував ТОВ “Вако Логістик 10” на електронну пошту лист, за змістом якого перенаправив відповідача на інше місце вивантаження, а саме: Івано-Франківська область, смт. Делятин, вул.Авіаційна 1, ТзОВ «Теплоінвестсервіс», що складає 120 км (з подальшим перерахунком суми фрахту (грн/км) згідно з попередніми домовленостями), що складає більше 6000 грн. 
У відповідь в телефонній розмові директор ТОВ “Вако Логістик 10” повідомив про відмову в здійсненні подальшого перевезення товару на нову адресу. 
Таким чином замовник відзначає, що письмова інструкція про перенаправлення була, однак перевізник її не виконав, фактично припинивши виконання договору в односторонньому порядку, чим допустив істотне порушення зобов`язання.
За твердженням ТОВ “Крона Імпульс Плюс” відповідач за первісним позовом отриманий товар не повернув в місце завантаження і більше 8 місяців утримує його в невідомих умовах. В зв`язку з чим позивач був змушений викликати поліцію та повідомити про факт зникнення вантажу з пункту розвантаження відповідачем в односторонньому порядку.
Також замовник зазначив, що відмова вантажоодержувача не припиняє зобов`язання перевезення і не надає перевізнику права самостійно розпоряджатися вантажем. Перевізник за договором перевезення зобов`язаний або видати вантаж уповноваженій особі, або діяти відповідно до інструкцій замовника/відправника (перенаправити/повернути тощо), зберігаючи відповідальність за вантаж до належного завершення перевезення. При цьому односторонній “акт про якість” не створює для перевізника права утримання або передачі вантажу третім особам.
Спір виник внаслідок того, що відповідач за первісним позовом не виконав належним чином взятих зобов`язань та не повернув позивачу за первісним позовом сільськогосподарську продукцію. Відтак, ТОВ “Крона Імпульс Плюс” подало позов до Господарського суду Львівської області про зобов`язання ТОВ “Вако Логістик 10” повернути товар як безпідставно набутий - лушпиння соняшникове гранульоване у кількості 22,635 тони.

ТОВ “Вако Логістик 10” заперечило проти первісного позову, зазначивши таке.
Відповідач за первісним позовом, як перевізник, належним чином виконав своє зобов`язання за договором-заявкою №7-98 від 22.10.2024, доставивши вантаж ТОВ “Крона Імпульс Плюс” 23.10.2024 до місця призначення у с. Нагірянка, Тернопільської області. Однак, вантажоодержувач ТОВ «Вітагро Біо-Трейд» відмовився прийняти вантаж, посилаючись на його неналежну якість. Цей факт був зафіксований в акті від 24.10.2024, посвідченні про якість від 23.10.2024 та у відповідному записі в товарно-транспортній накладній №15 від 22.10.2024 (запис від 24.10.2024).
Про ситуацію, що склалась ТОВ “Вако Логістик 10” негайно повідомило представників замовника. 
ТОВ “Вако Логістик 10” звернуло увагу на виконання своєї основної функції: доставку вантажу з пункту А в пункт Б. Подальші проблеми виникли не з його вини.
Згідно з поясненнями виконавця саме через відмову вантажоодержувача прийняти неякісний товар відповідач був змушений залишити місце розвантаження, що на його думку, було єдиним правильним та вимушеним рішенням в цій ситуації, враховуючи наступне. 
По-перше, ТОВ “Вако Логістик 10” не мало права та можливості залишатися на території вантажоодержувача понад встановлений договором термін доставки (тобто після 25.10.2024), оскільки вантажоодержувач офіційно відмовився від товару. 
По-друге, перебування транспортного засобу із вантажем у місці, яке не є спеціально відведеним для зберігання (територія вантажоодержувача), створювало прямий ризик псування такого товару.
ТОВ “Вако Логістик 10” заперечило проти покликань замовника про зобов`язання виконати перенаправлення вантажу.
У пункті 13.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (Наказ Мінтрансу № 363 від 14.10.1997) зазначено: «Якщо вантажоодержувач не може прийняти вантаж від перевізника, інший пункт призначення та умови доставки вантажу визначаються за погодженням з вантажовідправником». 
Аналогічна норма міститься у статті 73 Статуту автомобільного транспорту УРСР: «вантажовідправник зобов`язаний дати автотранспортному підприємству або організації вказівку про новий пункт призначення вантажу».
За твердженням ТОВ “Вако Логістик 10” виконавець не погоджувався на зміну маршруту та економічно невигідні умови доставки, запропоновані усно ТОВ “Крона Імпульс Плюс”. 
Оскільки через відмову вантажоодержувача прийняти неякісний товар та подальшу відмову ТОВ “Крона Імпульс Плюс” забрати вантаж, виконавець був змушений нести додаткові витрати на його зберігання. Таким чином виконавець вважає, що він має повне законне право притримувати вантаж до моменту повної компенсації цих витрат та оплати наданих послуг.
Як зазначило ТОВ “Вако Логістик 10” у зв`язку із тим, що інший пункт доставки погоджений між сторонами не був, виконавець був змушений перемістити транспортний засіб з вантажем на власну базу в с. Байківці, вул. Стуса, 11, про що було повідомлено замовника, а саме була вказана точна адреса зберігання вантажу, умови (під відеонаглядом), вартість зберігання, вартість зберігання (550,00 грн/1 біг-бег) та порядок його отримання (у робочий час за попередньою домовленістю). Виконавець неодноразово надавав замовнику час для вирішення проблеми, вимагаючи забрати вантаж, проте жодних дій ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не вживало (до відзиву долучено копії листів від 28.10.2024 та від 25.10.2024).
У подальшому ТОВ “Вако Логістик 10” уклало договір відповідального зберігання з третьою особою - спеціалізованою логістичною компанією ТОВ «Транспортна компанія "САТ"», приєднавшись до публічного договору шляхом підписання Заяви про приєднання №12-1183. На підставі цього договору, з 13 листопада 2024 року і дотепер, вантаж ТОВ “Крона Імпульс Плюс” знаходиться на відповідальному зберіганні у ТОВ «Транспортна компанія "САТ"». Отже, виконавець щомісячно несе реальні фінансові витрати на оплату послуг зі зберігання чужого майна, відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків між ТОВ "Вако Логістик 10" та ТОВ «Транспортна компанія "САТ"» станом на 09.07.2025.
ТОВ “Вако Логістик 10” вважає, що воно опинилося в ситуації, коли виконавець не лише не міг здати вантаж одержувачу через його неналежну якість, а й зіткнувся зі спробою вантажовідправника примусово зробити його власником цього проблемного активу. За міркуваннями виконавця такі дії ТОВ “Крона Імпульс Плюс” свідчать про те, що він і не збирався забирати товар, а мав на меті лише збагатитися за рахунок своїх контрагентів.
Разом з тим виконавець повідомив, що наведені факти свідчать про те, що ТОВ «Вако Логістик 10» не чинило і не чинить жодних перешкод замовнику в отриманні його товару, а навпаки - вжило всіх можливих заходів для його збереження в умовах бездіяльності власника вантажу.

За зустрічним позовом ТОВ “Вако Логістик 10” просить стягнути з ТОВ «Крона імпульс плюс» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” грошові кошти в сумі 81 135,87 грн, з яких: 12 000,00 грн - основна заборгованість; 1200,79 грн – інфляційні втрати; 269,08 грн 3 % річних; 13300,00 грн - вартість простою транспортного засобу; 54366,00 грн - відповідальне зберігання вантажу.
В обґрунтуванні зустрічного позову ТОВ “Вако Логістик 10” зазначило, що між сторонами підписано договір-заявку №7-98 від 22.10.2024, якою погодили наступні умови перевезення вантажу (лушпиння соняшника гранульоване у біг бегах): маршрут - з смт. Розділ (Львівська область) в с. Нагірянка (Тернопільська область); час завантаження 22-23.10.2024; термін доставки - 23.10.2024 -25.10.2024.
Під час спроби розвантаження, вантажоодержувач ТОВ «Вітагро Біо-Трейд» відмовився приймати вантаж, мотивуючи це його неналежною якістю. Факт відмови був зафіксований шляхом складання акту про невідповідну якість вантажу від 24.10.2024 та внесенням відповідного запису до товарно-транспортної накладної (ТТН).
ТОВ “Вако Логістик 10” вважає, що перевізник не несе і не може нести відповідальності за внутрішню якість товару, який було завантажено у закритих біг-бегах. Це є виключно господарські відносини між замовником (продавцем) та його контрагентом (покупцем), а перевізник не є стороною цієї суперечки.
Виконавець вбачає недобросовісні дії замовника та спробу примусово "продати" неякісний товар ТОВ “Вако Логістик 10”. Так, 24 жовтня 2024 року ТОВ «Крона імпульс плюс» виставило виконавцю рахунок-фактуру № 22635/2410 від 24.10.2024 та видаткову накладну № 22635/2410 від 24.10.2024 на суму 127 729,31 грн за "товар: Лушпиння соняшникове гранульоване", а також відповідач за зустрічним позовом зареєстрував податкову накладну.
За міркуваннями ТОВ “Вако Логістик 10” замовник не мав наміру забирати свій неякісний товар. Усвідомлюючи, що його товар відхилено покупцем, замовник вирішив не нести збитки, а спробував незаконно та недобросовісно перекласти їх на перевізника. Намагався в односторонньому порядку змінити суть правовідносин. ТОВ “Вако Логістик 10” вважає, що замість відносин перевезення, замовник спробував штучно створити відносини купівлі-продажу, намагаючись "нав`язати" свій проблемний актив перевізнику, й відповідно діяв всупереч принципам розумності та справедливості. 
При цьому, за твердженням ТОВ “Вако Логістик 10” замовник зайняв пасивну позицію і протягом тривалого часу не надавав жодних законних та економічно прийнятних вказівок щодо подальшої долі вантажу. Після відмови у прийманні вантажу вантажоотримувачем, перевізник негайно повідомив про це замовника, однак протягом двох днів не отримував жодних вказівок щодо подальших дій. 
Щоб уникнути додаткових збитків та діючи добросовісно, перевізник був змушений самостійно організувати зберігання вантажу, передавши його на матеріальне оплатне зберігання третій особі, до ТОВ «Транспортна компанія «САТ», подавши заяву про приєднання № 12-11В3 до Публічного Договору відповідального зберігання від 12 листопада 2024 року. За кожну добу зберігання вантажу нараховується плата, яку згідно законодавства, зобов`язаний сплатити замовник перевезення. Про даний факт листом було повідомлено замовника.
На підтвердження факту передання вантажу ТОВ «Транспортна компанія «САТ» виконавець подав копії актів надання послуг відповідального зберігання: №01500000286 від 09.07.2025; №252000003 від 30.12.2024; №252000002 від 30.12.2024; №009000016 від 31.01.2025; №009000030 від 28.02.2025; №009000048 від 31.03.2025; від 13.11.2024. Також перевізник подав акти приймання-передачі товару від 13.11.2024 та від 30.12.2024, й прибуткову накладну на вантаж від 13.11.2024.
Згідно із зустрічним позовом ТОВ “Вако Логістик 10” просить стягнути з замовника вартість перевезення (згідно з п. 11 договору-заявки №7-98 від 22.10.2024) в сумі 12 000,00 грн. Послуга надана, але не оплачена.
Також в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) позивач за зустрічним позовом нарахував 1200,79 грн інфляційних втрат та 269,08 грн 3 % річних.
Як повідомило ТОВ “Вако Логістик 10” перевізник був змушений діяти на власний ризик для збереження чужого майна, що призвело до прямих збитків, завданими неправомірною бездіяльністю замовника.
Щодо розміру понесених збитків ТОВ “Вако Логістик 10” зазначило, що відповідно до умов Договору-заявки №7-98 від 22.10.2024, у разі затримки транспортного засобу з вини замовника, останній зобов`язаний компенсувати перевізнику збитки у вигляді простою з розрахунку 700 грн за кожну повну добу. Дата початку простою: 25.10.2024 (після того, як вантаж було відхилено вантажоодержувачем 24.10.2024, і замовник не надав вказівок щодо подальших дій). Дата закінчення простою: 12.11.2024 (момент, що передує передачі вантажу на відповідальне зберігання та звільненню транспортного засобу). Загальна кількість днів простою -19 повних діб. Загальна сума компенсації за простій: 19 діб * 700 грн/доба = 13 300,00 грн.
Крім того, ТОВ “Вако Логістик 10” заявило вимогу про стягнення понесених витрат на відповідальне зберігання вантажу як компенсацію реальних збитків, яких перевізник зазнав виключно внаслідок неправомірної бездіяльності та недобросовісних дій замовника.
В обґрунтуванні заявленої вимоги виконавець зазначив, що передача вантажу на відповідальне зберігання професійній логістичній компанії ТОВ «Транспортна компанія «САТ» була вимушеним, але єдиним правильним та добросовісним кроком, спрямованим на збереження майна замовника, мінімізацію збитків, зберігаючи вантаж на спеціалізованому складі, та звільнення транспортного засобу для подальшого його використання в діяльності товариства.
Згідно з актом звіряння №01500000286 від ТОВ «Транспортна компанія «САТ», за період з 13.11.2024 по 09.07.2025 вартість зберігання, яку поніс перевізник, становить 54 366, 00 грн.

ТОВ “Крона Імпульс Плюс” заперечило проти зустрічного позову, зазначивши, що оскільки вантаж не прийнято одержувачем, перевізник не набув “права не віддавати” вантаж взагалі. Факт неповернення вантажу відправнику та його фактичне утримання - це невиконання обов`язку належно завершити перевезення та порушення прав власника вантажу.
На думку замовника передача вантажу на “зберігання” третій особі - без згоди власника – є неправомірною і здійснена на ризик перевізника. При цьому жодної згоди на передачу вантажу третій особі замовник/власник вантажу не надавав.
Таким чином, замовник вважає, що витрати на “зберігання/простій” не підлягають покладенню на замовника, бо відсутній причинний зв`язок та вина замовника.
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).
Як підтверджено матеріалами справи, ТОВ “Крона Імпульс Плюс” та ТОВ “Вако Логістик 10” уклали договір договір-заявку № 7-98 від 22.10.2024 перевезення товару, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків. 
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору та додатків до нього чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.
За договором перевезення вантажу, відповідно до вимог п. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 
Частиною першою статті 919 цього Кодексу передбачено, що доставка вантажу до пункту призначення здійснюється перевізником у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків у розумний строк.
Пунктом 10 вказаного договору визначено строк доставки товару: 23.10.2024 -25.10.2024.
Умовами договору передбачено, що транспортний засіб має бути подано на місце завантаження в обумовлений час в справному стані. Водій зобов`язаний стежити за якістю навантаження. Виконавець несе повну відповідальність за збереження вантажу, і в разі псування або пошкодження вантажу, буде виплачувати повну вартість товару. Виконавець несе повну відповідальність у тому числі матеріальну, за порушення норм техніки безпеки, дотримання норм правил дорожньго руху, тощо на території підприємства вантажовідправника/вантажоодержувача та території України згідно чинного законодавства. Виконавець має право одержувати відшкодування від замовника, якщо автомобільний транспортний засіб був затриманий з вини замовника, при умові документального підтвердження даного факту, з розрахунку – 700 грн за кожну повну добу (24 години) в межах України (вартість простою незмінна не меньш ніж 5 діб). Виконавець не має права самостійно змінювати пункт розвантаження з будь якої причини, тільки за письмовим узгодженням з замовником. Виконавець немає права застави на переданий йому вантаж або ж утримання його для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів. Всі зауваження, що стосуються вантажу, записуються в ТТН. Замовник, у разі непередбачуваних обставин, залишає за собою право змінити адресу вивантаження або перенапривити транспортний засіб з подальшим перерахунком суми фрахту (грн/км) згідно попередніх домовленостей. В разі будь-якого порушення умов даного договору-заявки виконавцем, замовник залишає за собою право утримати оплату повністю або частково (за вибором замовника), до усунення недоліків виконавцем, та/або стягнути/утримати суму спричинених збитків та штрафів. Додаткові витрати повинні бути узгоджені з провідним експедитором замовника. Факсова копія даної заявки-договору має юридичну силу та може використовуватися як доказ в суді.
Згідно з п. 13.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.
Якщо вантажоодержувач не може прийняти вантаж від перевізника, інший пункт призначення та умови доставки вантажу визначаються за погодженням з вантажовідправником (п. 13.11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні).
Як встановлено судом на виконання умов договору ТОВ “Вако Логістик 10” свої зобов`язання з перевезення за договором виконало належним чином за визначеним маршрутом. Однак, вантажоотримувач не погодився отримати погоджений вантаж внаслідок його невідповідності вимогам якості. Про вказаний факт перевізник повідомив ТОВ “Крона Імпульс Плюс”, який перенаправив ТОВ “Вако Логістик 10” на інше місце вивантаження. Однак, виконавець вважав економічно невигідними нові умови доставки та не погодив зміну маршруту. Вважаючи, що ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не забере вантаж, виконавець стверджує, що має право притримувати вантаж до моменту повної компенсації понесених додаткових витрат та оплати наданих послуг за спірним договором. Додатковими витратами перевізник визначив суму збитків за простій та відповідальне зберігання вантажу.
ТОВ “Крона Імпульс Плюс” свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг за маршрутом перевезення (смт. Розділ Львівської області – с. Нагорянка Тернопільської області) не виконало та не оплатило обумовлену вартість перевезення в сумі 12000,00грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів погодження з ТОВ “Крона Імпульс Плюс” перевезення продукції на спеціальні об`єкти зберігання, а також відсутні докази повернення перевізником вантажу замовнику перевезення.
За умовами спірного договору, виконавець не має права самостійно змінювати пункт розвантаження з будь-якої причини, тільки за письмовим узгодженням з замовником.
При зверненні до суду із позовом про повернення урожаю ТОВ “Крона Імпульс Плюс” керується нормами ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з п. 13.12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, якщо перевізник не одержав від вантажовідправника відомостей про зміну пункту призначення вантажу або не згоден з новими умовами доставки вантажу, він зобов`язаний повернути вантаж вантажовідправнику. Вартість перевезення вантажу при його поверненні сплачує замовник.
Для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутого вантажу є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
З огляду на положення договору та обставини справи, судом встановлено, що ТОВ “Вако Логістик 10” безпідставно зберігає отриманий вантаж за спірним договором та добровільно позивачу його не повертає (матеріали справи відповідних доказів не містять). 
Відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
За змістом ст. 189 ЦК України, продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, зважаючи на обставини справи, суд констатує, що ТОВ “Вако Логістик 10” зберігає отриманий вантаж (лушпиння соняшника гранульоване у біг бегах) за спірним договором в кількості 22,635 тони без достатніх правових підстав та відповідна продукція підлягає поверненню замовнику перевезення - ТОВ “Крона Імпульс Плюс”.
Щодо зустрічного позову ТОВ “Вако Логістик 10” слід зазначити таке.
На виконання умов договору-заявки ТОВ “Вако Логістик 10” виконало перевезення за узгодженим сторонами маршрутом, однак вантажоотримувач (ТОВ “Вітагро Біо-Трейд”) відмовився від прийняття вантажу через його невідповідність якісним показникам.
Згідно з п. 13.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.
ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не заперечило, що перевізник своєчасно належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за спірним договором з перевезення ввіреного йому вантажу. Матеріали справи не містять доказів того, що вантаж зіпсувався чи міг зіпсуватись з вини перевізника.
Відповідно до договору від 22.10.2024, вартість перевезення становить 12000,00грн (п.11), умови оплати – безготівковий розрахунок з ПДВ за фактом вивантаження 80%, 20% по реєстрації податкової накладної та оригіналам документів (п.12).
Остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться Замовником на підставі рахунку Перевізника, який має бути виписаний не пізніше трьох днів після виконання перевезень з доданням товарно-транспортних накладних. Рахунок за виконані перевезення виписується на підставі належним чином оформлених товарно-транспортних накладних (п. 14.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні).
12.11.2024 перевізник скерував замовнику претензію, до якої долучено рахунок №2034 від 23.10.2024, копію ТТН № 15 від 22.10.2024 з відміткою про відмову у розвантаженні тощо. Вказана претензія залишена замовником без задоволення.
Доказів неналежного виконання послуг перевезення за заявкою-договором №7-98 від 22.10.2024 ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не подало, факт доставки вантажу за маршрутом перевезення (смт. Розділ Львівської області – с. Нагорянка Тернопільської області) в обумовлений строк (25.10.2024) замовник не спростував.
Слід зазначити, що строк виконання зобов`язання з оплати за здійснене перевезення є таким, що настав. Доказів оплати наданих послуг на загальну суму 12000,00 грн ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не надало. 
Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.
Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Беручи до уваги, що строк виконання обов`язку сплати за надані послуги перевезення вантажу є таким, що настав, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги про стягнення 12000,00 грн основного боргу є підставними та підлягають задоволенню. 
Перевіривши поданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок позовних вимог, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що ТОВ “Вако Логістик 10” допустило арифметичні помилки. За розрахунком суду з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає до стягнення 928,74грн інфляційних втрат за період з 25.10.2024 до 24.07.2025 та 235,63 грн 3% річних за період з 25.10.2024 по 31.12.2024. В задоволенні решти вимог в цій частині слід відмовити.
Стосовно заявленої ТОВ “Вако Логістик 10” до стягнення суми 13300,00грн простою транспортного засобу за 19 діб (з 25.10.2024 по 12.11.2024) слід зазначити таке.
Як встановлено судом, після отримання відмови в отриманні товару вантажоотримувачем сторони спору вели переговори щодо подальших дій, зокрема, куди перенаправити транспортний засіб для вивантаження товару. 
За умовами спірного договору, замовник, у разі непередбачуваних обставин, залишає за собою право змінити адресу вивантаження або перенапривити транспортний засіб з подальшим перерахунком суми фрахту (грн/км) згідно попередніх домовленостей.
Якщо вантажоодержувач не може прийняти вантаж від перевізника, інший пункт призначення та умови доставки вантажу визначаються за погодженням з вантажовідправником (п. 13.11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні).
Так, ТОВ “Крона Імпульс Плюс” перенаправив виконавця для вивантаження товару в смт. Делятин Івано-Франківську область та погодив оплатити таку послугу в сумі 6000,00грн за 120км. Натомість, ТОВ “Вако Логістик 10” відмовило замовнику в перевезенні у вказане місце, мотивуючи економічною недоцільністю. Покликаючись на положення договору, ТОВ “Вако Логістик 10” звернуло увагу, що затримка транспортного засобу відбулася з вини замовника й останній зобов`язаний компенсувати перевізнику збитки у вигляді простою з розрахунку 700 грн за кожну повну добу. Отже, за твердженням перевізника, він скористався правом притримання речі (товару) згідно з § 7 глави 49 ЦК України.
Згідно з поясненнями виконавця впродовж 19 діб вантаж знаходився в транспортному засобі, який визначений в договорі, відтак, ТОВ “Вако Логістик 10” нарахувало 13300,00грн за простій транспортного засобу.
Відповідно до ст. 546-547 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, притриманням. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У заявці-договорі від 22.10.2024 відсутні положення про можливість застосування притримання як виду забезпечення виконання зобов`язання та іншого письмового договору в цій частині між сторонами укладено не було. Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги ТОВ “Вако Логістик 10” про стягнення 13300,00грн за простій транспортного засобу з ТОВ “Крона Імпульс Плюс”.
Також щодо заявленої ТОВ “Вако Логістик 10” до стягнення суми 54366,00 грн відповідальне зберігання вантажу Господарський суд Львівської області звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів погодження з ТОВ “Крона Імпульс Плюс” перевезення продукції на спеціальні об`єкти зберігання та погодження із замовником таких витрат.
ТОВ “Вако Логістик 10” зобов`язань щодо повернення майна замовнику не виконало та не надало доказів відмови замовника забрати свій товар.
Укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
Господарський суд Львівської області відзначає, що сторонами в цій справі є суб`єкти господарської діяльності. У разі здійснення господарської діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.
Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Здійснюючи юридичну оцінку обставинам цієї справи, суд доходить висновку, що позивачем за зустрічним позовом не підтверджено обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом збитків за простій та відповідальне зберігання вантажу за спірним договором. Відтак, у Господарського суду Львівської області відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Судовий збір за первісним позовом слід покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10”. 
Судовий збір за зустрічним позовом покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона імпульс плюс» пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1.Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона імпульс плюс» задоволити.
2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” (79026, Львівська область, місто Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок № 5, корпус В, ідентифікаційний код 44868392) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Крона імпульс плюс» (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 36а, ідентифікаційний код 41429568) як безпідставно набутий товар - лушпиння соняшникове гранульоване у кількості 22,635 тони.
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” (79026, Львівська область, місто Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок № 5, корпус В, ідентифікаційний код 44868392) на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Крона імпульс плюс» (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 36а, ідентифікаційний код 41429568) 3028,00 грн судового збору.
4.Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” задоволити частково.
5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона імпульс плюс» (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 36а, ідентифікаційний код 41429568) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” (79026, Львівська область, місто Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок № 5, корпус В, ідентифікаційний код 44868392) 12000,00 грн боргу, 928,74грн інфляційних втрат, 235,63 грн 3 % річних та 218,07грн судового збору.
6.У задоволенні решти вимог зустрічного позову – відмовити.
7.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 13.03.2026.

Суддя Уляна ДІЛАЙ