Справа № 703/7953/25
2/703/466/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року мвсто Сміла Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Проценко А.М.,
за участю секретаря судового засідання Вовк І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , права власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 48,1 кв.м., що належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_2 та після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входять 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та 3/8 часток у власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7110500000:09:002:0349, розташовану за тією ж адресою, квартиру АДРЕСА_2 .
Спадщину після смерті матері позивач прийняла шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Проте, постановою нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О.А. від 31.10.2025 року №1775/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок, оскільки ОСОБА_1 до нотаріальної контори подано правовстановлюючий документ на житловий будинок біржовий контракт, який нотаріально не посвідчений. З огляду на це, позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Саража Д.В. подав до суду заяву з проханням розглядати справи за їх відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Також зазначив, що судові витрати просить залишити за позивачем.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі за наявними матеріалами. При ухваленні рішення покладається на вимоги чинного законодавства.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Даний спір виник у сфері цивільно-правових відносин щодо спадкування.
Під час судового розгляду встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. заведена спадкова справа № 399/2024 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77571804, виданим 06.07.2024 державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №399/2024, 30.10.2025 позивачка ОСОБА_1 звернувся до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємцем на спадщину за законом на 3/8 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є донька померлої ОСОБА_1 , згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом №1024 від 15.07.2025. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом №1023 від 15.07.2025 спадкоємцем на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , є донька померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
31.10.2025 державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1775, якою відмовлено позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на 3/8 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу ОСОБА_2 вказаного житлового будинку мав бути посвідчений нотаріально.
Судом встановлено, що 03.03.1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на товарній біржі «Київська біржа нерухомості ДЖІ-АЙ-ПІ» дочірнє підприємство-філія «Смілянська біржа ДЖІ-АЙ-ПІ» укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі обліку біржевих угод під №1-278/97, за умовами якого ОСОБА_2 купила 3/8 (три восьмих) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок дерев`яний, обкладений цеглою, дах під шифером. Цей будинок побудований в 1923 році. Загальна площа частини, що відчужується, складає 34,3 кв.м., житлова площа частини, що відчужується, дорівнює 19,6 кв.м. Сторони досягли всіх істотних умов, виконали ці умови, та дана біржева угода зареєстрована в КП «ЧООБТІ» та державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
За встановлених обставин до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні правові норми.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV (вступив в дію з 01.01.2013 року) визначена обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно.
За змістом ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до положень ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
При цьому, п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Отже, правовідносини щодо купівлі-продажу спірного майна виникли у 1997 році, тому для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Так, статтею 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
Крім того, у статті 15 Закону України «Про товарну біржу» вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Згідно зі статтею 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК УРСР).
Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. 
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що її матір`ю було здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок, посвідченого дочірним підприємством «Смілянська біржа Джі-Ай-Пі» товарної біржі «Київська біржа нерухомості «Джі-Ай-Пі», а на даний час здійснити нотаріальне посвідчення договору неможливо в зв`язку з її смертю, тому просить вважати дійсним спірний договір купівлі-продажу з тих підстав, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору.
Об`єднана Палати Верховного Суду у постанові від 25 березня 2024 року у справі №336/6023/20 зробила висновок, що на рівні ЦК УРСР 1963 року не передбачалося правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. У частині другій статті 15 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міститься спеціальна норма щодо положень статей 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року. Адже статті 47 і 227 ЦК УРСР 1963 року внормовували форму угоди/договору купівлі-продажу жилого будинку, а частина друга статті 15 Закону "Про товарну біржу" регулювала форму цього договору у вужчому розумінні - як укладеного на товарній біржі. Спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами. Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами. Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі.
Враховуючи зазначений правовий висновок, договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений на товарній біржі у 1997 році, нотаріальному посвідченню не підлягав.
Судом встановлено, що між сторонами правочину мав місце договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає частина перша статті 227 ЦК УРСР, але він був письмо укладений та зареєстрований дочірним підприємством «Смілянська біржа Джі-Ай-Пі» товарної біржі «Київська біржа нерухомості «Джі-Ай-Пі». Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на біржі, були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає, що відповідало діючій на той час спеціальній нормі статті 15 Закону України «Про товарну біржу».
Таким чином, суд вважає вказаний договір купівлі-продажу 3/8 частини житлового будинку дійсним та таким, що укладений з дотриманням вимог закону.
Щодо вимоги позивача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом слід зазначити наступне.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачка у встановлений строк єдина звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця першої черги, після цього отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру та на 3/8 частки земельної діялнки, проте їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме на 3/8 частки житлового будинку.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Отже, позивач не може реалізувати своє право на спадкування частини житлового будинку з належним оформленням, оскільки біржовий контракт не визнається нотаріусом як правовстановлюючий документ, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, тому підлягає захисту шляхом визнання права.
Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41, 57, 58 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. 45, 47, 128, 224, 227 ЦК УРСР, ст.ст. 5, 182, 220, 316, 317, 321, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223 ЦК України, ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Смілянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 48,1 кв.м., що належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення суду складено 23.02.2026.

Суддя А.М. Проценко