22.04.2026 
Справа №721/227/26
 
Провадження 3/721/358/2026
П О С Т А Н О В А
 
Іменем України

Суддя Путильського районного суду Чернівецької області Проскурняк С.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від відділення поліції №1(смт.Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою – АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.121 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №592229 від 15.02.2026 року, вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2026 року близько 18год. 00хв. Керував траснпортним засобом Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 , в яких встановлені додаткові світлові прилади не пердбачені конструкцією транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п.31.1 ПДР України, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, від його представник адвоката Чорней М.М. надійшло клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції не надано жодного доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, вважаю, що справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 9 КУпАП дає визначення адміністративного правопорушення(проступку) як протиправної, винної(умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.ст.251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, постанова у справі повинна бути законною та обґрунтованою.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.
Диспозицією ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності, з якими експлуатація транспортного засобу заборонена. Дана норма є бланкетною і тому при її застосуванні необхідно встановити, які саме пункти Правил дорожнього руху України порушено учасниками дорожнього руху при вчиненні певного діяння, розкривши їх зміст.
Частина четверта ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне, протягом року, вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.
Частини перша-третя ст.121 КУпАП визначають відповідальність за: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації; керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували порушення водієм ОСОБА_1 п.п.31.1 ПДР України. 
Так, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії" суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В частині 2 ст.251 КУпАП передбачено обов`язок збирання доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні покладений на визначених ст.255 КУпАП осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» також закріплено положення щодо застосування працівниками поліції технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, а саме згідно ч. 1 даної статті, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
На підтвердження наведених в протоколі обставин подій, відділенням поліції №1(с-ще.Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області надано диск з відео фіксацією даного правопорушення. 
Натомість, проаналізувавши долучений диск, встановлено, що на вказаному носію міститься інформація щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. На даному диску відсутня фіксація будь-яких подій (огляду транспортного засобу, додаткових світлових приладів, їх технічної справності).
Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівників поліції не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь
Враховуючи вищенаведені обставини, а також у відповідності до ст.62 Конституції України всі сумніви щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд тлумачить на його користь, в зв`язку з чим підстав, для притягнення до адміністративної відповідальності не має, так як відсутня об`єктивна сторона правопорушень.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.ч.4 ст.121, ст.247, КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:           С.П. Проскурняк