ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"09" лютого 2026 р. Cправа № 902/200/25  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О. Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А. Л., за участю:
прокурора – Ярмощука В. П.
представника позивача – Мірошніченко Т. Д.,
представника відповідача-2 – Ризванюка А. П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Вінниці, приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 902/200/25
за позовом: Керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області у (місцезнаходження: вул. Національна, буд. 6-а, місто Жмеринка, Вінницька область, 23100, ідентифікаційний код юридичної особи: 02909909) в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 70, місто Вінниця, Вінницька область, 21050, ідентифікаційний код юридичної особи: 20089290) 
до: Фізичної особи–підприємця Михальчишиної Тетяни Расулівни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 
до: відповідача-2 Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (місцезнаходження: вул. Шота Руставелі, буд. 9-А, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи: 44768064) в особі Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (місцезнаходження: провул. Медичний, буд. 4, м. Черкаси, Черкаська область, 18009, ідентифікаційний код юридичної особи: 45625546)
про розірвання договору оренди  
У С Т А Н О В И В : 
12.02.2025 Керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації до Фізичної особи – підприємця Михальчишиної Тетяни Расулівни та Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про:
- розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009, укладений між Державним підприємством Жмеринське лісове господарство та ФОП Михальчишиною Т. Р;
- зобов`язання ФОП Михальчишиної Т. Р. повернути лісову ділянку загальною площею 0,25 га, що розташована в кварталі 17, виділі 13 Барського лісництва на території Барської міської ради Жмеринського району, розпоряднику земельної ділянки - Вінницькій обласній державній (військовій) адміністрації за актом приймання-передачі.
Обґрунтовуючи позов прокурор зазначає, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024020000000169 від 17.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, яке перебуває у провадженні слідчого відділу ВП « 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, встановлено, що користувачем ФОП Михальчишеною Т. Р., в порушення умов укладеного договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою площею 0,25 га (квартал 17 виділ 13) від 04.12.2009, на території Барської територіальної громади, без погодження з Філією «Жмеринське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» самовільно встановлено тимчасові споруди, що підтверджується Актом Філії від 20.08.2024. 
В позовній заяві прокурор вказує, що згідно з розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 26.11.2009 № 505 «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки» Фізичній особі-підприємцю Михальчишиній Т. Р. виділено у довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років для рекреаційних цілей лісову ділянку площею 0,25 га квартал 17, виділи 13 Барського лісництва в межах Івановецької сільської ради колишнього Барського району, що знаходиться у постійному користуванні ДП «Жмеринський лісгосп» та розташована на території Барської міської об`єднаної територіальної громади. Вказана лісова ділянка виділена без вилучення її у постійного лісокористувача ДП «Жмеринський лісгосп» (на даний час – Філія) та без зміни цільового призначення.
Між постійним лісокористувачем ДП «Жмеринське лісове господарство» та ФОП Михальчишеною Т. Р., 04.12.2009 укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами.
Прокурор стверджує, що відповідачем порушено умови Договору, вимоги ст. 2074 Лісового кодексу України та Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 за № 502, зокрема зведення без дозволу постійного землекористувача Філія «Жмеринське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» споруд і будівель на лісовій ділянці, що може призвести до зміни цільового призначення земельної ділянки в межах забудови та призвело до пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву і ґрунтів, що, в свою чергу, призводить до порушення інтересів держави, які полягають в забезпеченні реалізації в Україні принципів регулювання земельних відносин.
На переконання прокурора підставою для розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009 є самовільне встановлення на лісовій ділянці відповідачем ФОП «Михальчишиною» тимчасових споруд без дозволу постійного землекористувача ДП «Жмеринське ЛГ», Філії Жмеринське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» (на даний час Філія «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»), що передбачено п.17, 19, 20 Договору, що призвело до пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву, ґрунтів та погіршення навколишнього природного середовища.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу розподілено судді Виноградському О. Є.
26.02.2025 суддя Господарського суду Вінницької області постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
28.02.2025 від прокурора до суду надійшла заява про усунення недоліків (а.с.190-192 т.1).
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 05.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
21.01.2025 прокурор, позивач, відповідач-2 отримали, надіслану їм через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.188, 189 т.1).
08.03.2025 відповідач-1 отримав, надіслану йому рекомендованим листом, ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.213 т. 1).
19.03.2025 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі (а.с.218-221 т.1).
В своїх Додаткових поясненнях позивач просить задовольнити позовну заяву прокурора.
Зокрема, позивач вказує, що в пункті 3 Договору довгострокового тимчасового користування лісами, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2 зазначено, що на момент передачі користування на лісовій ділянці будь-які об`єкти, будівлі та споруди відсутні. Однак, за наявними матеріалами позовної заяви встановлено, що на лісовій земельній ділянці, що передана на підставі Договору відповідачу-1 розміщено тимчасові споруди комерційного призначення та встановлено доріжки з бетонної бруківки для здійснення господарської діяльності.
Позивач стверджує, що він, як розпорядник, відповідно до частини п`ятої статті 122 Земельного кодексу України земель лісогосподарського призначення не надавав погодження на розміщення тимчасових споруд (дерев`яних альтанок), про що повідомлено Жмеринську окружну прокуратуру листом від 14.02.2025. Також відсутня згода на забудову спірної земельної від постійного землекористувача лісової ділянки, що підтверджується листами Філії «Жмеринське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 13.12.2024 та Актом складеним за результатами проведеного контрольного заходу від 20.08.2024 щодо відсутності погоджень від державного підприємства на зведення будівель та тимчасових споруд на лісовій ділянці та встановлення доріжок з бетонної бруківки.
Враховуючи вищевикладене, позивач переконаний, що відповідачем-1 порушено умови Договору, вимоги статей 20, 74 Лісового кодексу України та Правил використання корисних властивостей лісів, що затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України за № 502 від 14.08.2012, зокрема відсутній дозвіл постійного землекористувача Філії «Жмеринське лісове господарство» ДП «Ліси України» (на даний час – Філія «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»), або власника земельної ділянки Вінницької обласної військової (державної) адміністрації на зведення тимчасових споруд.
Позивач стверджує, що питання про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою безпосередньо стосується прав та інтересів обласної військової (державної) адміністрації, адже до повноважень такої адміністрації належить контроль за додержанням законодавства у сфері лісових відносин, забезпечення здійснення заходів з охорони і захисту лісів, повноваження вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За таких обставин та враховуючи вищезазначене, майнові інтереси держави було порушено і останні підлягають відновленню.
21.03.2025 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.226-229 т.1).
У Відзиві відповідач-2 стверджує, що відповідно до акту складеного за результатами проведення контрольних заходів у філії «Жмеринське лісове господарство» ДП «Ліси України», Департаментом безпеки ДП «Ліси України» від 06.10.2023 року під час обстеження території в кварталі 17 виділі 13 Барського лісництва було встановлено порушення вимог лісового законодавства. Зокрема, на лісовій ділянці наданій відповідачу-1 на підставі договору від 04 грудня 2009 року № б/н на право довгострокового тимчасового користування лісами були виявлені порушення, а саме: без отримання дозвільних документів та погодження з постійним лісокористувачем було облаштовано доріжки з бруківки та встановлено десять тимчасових споруд для здійснення комерційної діяльності об`єктів відпочинку.
Як зазначає відповідач-2, відповідач-1 звернулась до філії «Центральний лісовий офіс» ДП «Ліси України» із заявою (вхідний № М-2 від 16.01.2025) щодо надання погодження із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку 10 (десяти) некапітальних споруд (альтанок), які розташовані на орендованій нею землі згідно Договору на право дострокового тимчасового користування лісами №б/н від 04.12.2009. Однак, листом від 03.03.2025 № 1901/36.6-2025 філія «Центральний лісовий офіс» ДП «Ліси України» надала обґрунтовану відмову в наданні вищезгаданого погодження відповідачу-1.
Підсумовуючи, відповідач-2 просить суд зобов`язати відповідача-1 відновити орендовану нею земельну ділянку лісогосподарського призначення до стану, в якому земельна ділянка перебувала на момент передачі в оренду.
25.03.2025 від представника відповідача-2 адвоката Жукова В. П. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.245-254 т.1).
У відзиві представник відповідача-1 просить суд в задоволенні позову прокурора відмовити в повному обсязі.
Так, представник відповідача-1 звертає увагу суду, що відповідно до Плану ділянки відведеної під пункт харчування по Барському лісництву ДП «Жмеринський лісгосп» кв. 17 вид. 13 площею 0,25 га, масштаб М1: 10000, який є невід`ємною частиною договору на право тимчасового користування лісами від 04.12.2009 року, земельну ділянку передано в постійне користування для рекреаційних цілей з метою розміщення на ній пункту харчування.
Представник відповідача-1 стверджує, що використання вказаної земельної ділянки відповідачем-1 здійснюється у відповідності до умов договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009, та із дотриманням вимог частини 2 статті 20 та статті 74 Лісового кодексу України. Будь-яких зауважень під час дії договору на право постійного користування, від постійного лісокористувача – відповідача-2 на адресу відповідача-1 не надходило.
На переконання представника відповідача-1 прокурором не надано належних доказів, які підтверджують нецільове використання спірної земельної ділянки.
Зокрема, представник відповідача-1 зазначає, що на плані (плані-схемі) земельної ділянки за адресою Вінницької області, Жмеринський район, Барська міська територіальна громада, урочище «Гурман» 1, що виконана інженером-землевпорядником Дікуном В.Б., відсутня інформація про конкретні координати, цільове призначення, межі земельної ділянки, відсутні алгоритм та спосіб встановлення її меж, відсутня інформація про час і місце виготовлення такого графічного матеріалу, що свідчить про його недопустимість в розумінні ст. 77 ГПК України. 
Також, план (план-схема) не відповідає вимогам, які встановлюються до землевпорядної документації, а із вказаного Плану, який виконаний інженером-землевпорядником Дікуном В.Б., неможливо достовірно встановити, що на вказаному графічному зображенні відображена саме земельна ділянка, яка перебуває у користуванні Відповідача, а не будь-яка інша земельна ділянка. 
Крім того, прокурором не надано доказів, які підтверджували б співпадіння (накладення) меж, контурів, кутів та координат відображеної земельної ділянки на План-схемі та земельної ділянки, яка розташована у кварталі 17 виділі 13 (в межах земельної ділянки з кадастровим номером 05202281800:01:004:0007), що передана у довгострокове тимчасове користування ФОП Михальчишиній Т.Р. відповідно до Договору від 04.12.2009.
Окремо, представник відповідача-1 звертає увагу суду, на обрання прокурором неналежного способу захисту, оскільки за умови задоволення позову залишається невизначеною доля самочинного будівництва, яке як вважає прокурор розташоване на спірній земельній ділянці.
28.03.2025 від прокурора до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.257-266 т.1).
02.04.2025 від прокурора до суду повторно надійшов відповідь на відзив (а.с.2-22 т.2).
Зміст відповідей на відзив прокурора аналогічний змісту позовній заяві.
30.04.2025 від представника відповідача-1 адвоката Жукова В. П. надійшла заява про зупинення провадження у справі (а.с.56-58 т.2).
У вказаній заяві представник відповідач-1 просить суд зупинити провадження у справі № 902/200/25 до прийняття рішення Великою палатою Верховного Суду у справі № 902/111/24.
02.04.2025 від прокурора до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі (а.с.37-39 т.2).
У вказаній заяві прокурор просить суд зупинити провадження у справі № 902/200/25 до прийняття рішення Великою палатою Верховного Суду у справі № 902/111/24. 
30.04.2025 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі № 902/200/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 902/111/24.
07.08.2025 від прокурора до суду надійшло клопотання про долучення доказів (а.с.70-88 т.2).
08.08.2025 від прокурора до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі (а.с.96-98 т.2).
21.08.2025 суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі № 902/200/25.
19.09.2025 від представника відповідача-1 до суду надійшло клопотання про передачі матеріалів справи № 902/200/25 на розгляд Господарського суду Вінницької області в провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність відповідача-1 (а.с.115-116 т.2).
22.09.2025 від прокурора до суду надійшли заперечення на клопотання про передачу справи на розгляд суду в провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність (а.с.127, 128 т.2).
03.11.2025 суд в підготовчому засіданні постановив ухвалу, занесені до протоколу судового засідання, про відмову в задоволенні заяви представника відповідача-1 про передачу матеріалів справи № 902/200/25 на розгляд Господарського суду Вінницької області в провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність відповідача-1. 
Вказана ухвала постановлена судом з урахуванням приписів частин першої та другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, які визначають особливості розгляду спорів, стороною яких боржник. Спори, щодо заявлених прокурором вимог не визначені в цій статті, а отже і матеріалі справи не підлягають передачі суду в провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність відповідача-1.
Також, 03.11.2025 суд в підготовчому засіданні постановив ухвалу, занесені до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 08.12.2025 об 11:00.
09.12.2025 від представника відповідача-1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору (а.с.219, 220 т.2).
26.12.2025 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає про відсутність підстав для закриття провадження у справі (а.с. 231, 232 т.2).
05.01.2026 від відповідача-2 надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 2-4 т.3).
05.01.2026 суд постановив ухвали, занесені до протоколу судового засідання, про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача-1 про закриття провадження у справі та оголошення перерви в судовому засіданні до 10 год. 00 хв. 09.02.2026.
06.02.2026 від прокурора до суду надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження (а.с.24-27 т.3)
09.02.2026 від представника відповідача-1 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача-2 (а.с.34, 43 т.3) та клопотання про зміну позовних вимог (а.с.33-35 т.3).
В судове засідання 09.02.2026 засідання з`явились прокурор, представники позивача, та відповідача-2.
Відповідач-2, повідомлений належним чином про дату, місце та час судового розгляду своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, своїх представників в судове засідання не направив.
Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Зокрема, згідно із частиною третьою статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У судовому засіданні прокурор, представники позивача та відповідач-2 підтримали позов.
Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову.
В судовому засіданні суд постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про відмову в задоволенні заяви прокурора про повернення до стадії підготовчого провадження та про відмову в задоволенні клопотання про зміну позовних вимог.
За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
Після ухвалення судом рішення, у судовому засіданні 09.02.2026, оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яка долучена до матеріалів справи.
Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача-1, оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд установив.
Відповідно до положень статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно частини першої статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
За приписами частин першої, другої статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
Згідно частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:
а) землі сільськогосподарського призначення;
б) землі житлової та громадської забудови;
в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;
г) землі оздоровчого призначення;
ґ) землі рекреаційного призначення;
д) землі історико-культурного призначення;
е) землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства (частина перша статті 55 ЗК України).
Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (частина перша статті 57 ЗК України).
Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом (частина третя статті 57 ЗК України).
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (стаття 1 ЛК України).
Відповідно до статті 16 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
Згідно частини другої статті 18 ЛК України тимчасове користування лісами може бути: довгостроковим - терміном від одного до п`ятдесяти років і короткостроковим - терміном до одного року.
Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства (частина четверта статті 18 ЛК України).
В частині першій статті 20 ЛК України визначено, що тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право: 1) здійснювати господарську діяльність у лісах з дотриманням умов договору; 2) за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності; 3) отримувати продукцію і доходи від її реалізації.
Відповідно до пункту другого частини другої статті 20 ЛК України тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування зобов`язані виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором.
14.08.2012 № 502 наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України затверджено Правила використання корисних властивостей лісів (далі за текстом – «Правила № 502»).
Відповідно до пункту 1.1. Правил № 502 ці Правила встановлюють норми і вимоги щодо використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей та проведення науково-дослідних робіт.
Використання корисних властивостей лісів на умовах довгострокового тимчасового користування здійснюється на підставі договору довгострокового тимчасового користування лісами, який укладається між постійним лісокористувачем або власником лісів, з одного боку, та тимчасовим лісокористувачем, з іншого боку, після прийняття рішення відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (пункт 1.5. Правил № 502).
Використання лісових ділянок для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей здійснюється з метою забезпечення масового відпочинку та оздоровлення громадян, що включає в себе організацію: дозвілля на існуючих туристичних базах, кемпінгах, базах відпочинку, дитячих та спортивних таборах, стаціонарних та пересувних (наметових) оздоровчих таборах, інших аналогічних об`єктах, що використовуються для відпочинку; проведення культурно-оздоровчих заходів (оглядів, конкурсів, вистав, гулянь); прогулянок у лісі, відпочинку біля води; прогулянок верхи на конях, на велосипедах; проведення екскурсій; профілактики захворювань і лікування громадян (пункт 4.1. Правил № 502).
При використанні корисних властивостей лісів не допускається пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву та ґрунтів, засмічення та забруднення виділеної лісової ділянки та прилеглої до неї території (пункт 5.6. Правил № 502).
Згідно пункту 6.4. Правил № 502 спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів).
26.11.2009 Вінницька обласна державна адміністрація ухвалила розпорядження № 505 «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки» (а.с.55 т.1).
Вказаним розпорядження вирішено виділити в установленому порядку у довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років фізичній особі-підприємцю Михальчишиній Тетяні Расулівні лісову ділянку площею 0,25 га Барського лісництва державного підприємства «Жмеринське лісове господарство» на території Івановецької сільскої ради Барського району для рекреаційних потреб.
Доручити державному підприємству «Жмеринське лісове господарство» укласти договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою з фізичною особою-підприємцем Михальчишиною Тетяною Расулівною.
Зобов`язати фізичну особу-підприємця Михальчишину Тетяну Расулівну дотримуватися встановленого режиму використання земель, приступити до використання лісів у строки, встановлені договором, виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом, договором та виконувати інші обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування.
30.11.2009 Вінницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства ухвалено наказ № 73, яким наказано Директору Державного підприємства «Жмеринське лісове господарство виділити в установленому порядку у довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років фізичній особі-підприємцю Михальчишиній Тетяні Расулівні лісову ділянку Барського лісництва у кварталі 17 виділ 13 площею 0,25 га в межах Івановецької сільської ради Барського району для рекреаційних потреб. Укласти договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою з фізичною особою-підприємцем Михальчишиною Т. Р. (а.с.54 т.1).
04.12.2009 між Державним підприємством «Жмеринський лісгосп» та відповідачем-1 укладено Договір на право довгострокового тимчасового користування лісами (далі за текстом – «Договір») (а.с.56-61 т.1).
Відповідно до пункту 1 Договору постійний лісокористувач виділяє без зміни цільового призначення, а тимчасовий лісокористувач приймає в довгострокове тимчасове користування лісову ділянку для рекреаційних цілей.
В пункті 2 визначено, що в тимчасове користування виділяється лісова ділянка вкрита лісовою рослинністю загальною площею 0,25 га. Розташована лісова ділянка у кварталі 17 виділі 13 Барського лісництва в межах Івановецької сільської ради Барського району.
На лісовій ділянці, яка передається в довгострокове тимчасове користування будівлі та споруди відсутні (пункт 3 Договору).
Договір укладено на 49 років (пункт 6 Договору).
Відповідно до пункту 17 Договору лісогосподарські заходи, капітальне будівництво та будь-які роботи не передбачені цим договором тимчасовому лісокористувачу заборонені.
За умовами пункту 19 Договору дія договору припиняється у випадку: 
закінчення строку, на який його було укладено, добровільної відмови від використання лісових ресурсів;
припинення діяльності тимчасового використання;
порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів;
використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.
Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
04.12.2009 Державним підприємством «Жмеринський лісгосп» та відповідачем-1 складено Акт № 1 приймання-передачі об`єкта довгострокового тимчасового користування (а.с. 52 т.1).
20.08.2024 Відділом № 7 управління безпеки Департаменту безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» складено Акт за результатами проведення контрольного заходу у філії «Жмеринське лісове господарство» Центрального лісового офісу (а.с.50, 51 т.1).
Відповідно до Акту квартал 17 виділ 13 на підставі договору від 04.12.2009 на право довгострокового тимчасового користування лісами укладеного між ДП «Жмеринське лісове господарство» та ФОП Михальчишиною Тетяною Расулівною передано лісову ділянку площею 0,25 га терміном на 49 років згідно з розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 26.11.2009 № 505 «Про надання у довгострокове тимчасове користування лісової ділянки» та наказу Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства № 73 від 30.11.2009.
При фактичному огляді орендованої лісової ділянки кварталу 17 виділ 13 встановлено наявність десяти тимчасових споруд для здійснення комерційної діяльності об`єктів відпочинку та влаштовано доріжки з бруківки. Документи, які передбачали погодження між тимчасовим та постійним лісокористувачем на встановлення вище зазначених об`єктів відсутні.
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження:42024020000000169) 18.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого в частині третій статті 197-1 КК України (а.с.30 т.1). 
Згідно короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення 17.09.2024 до Вінницької обласної прокуратури надійшли матеріали ДП «Ліси України» про те, що суб`єкт господарювання ФОП Міхальчишина Т. Р. на самовільно зайнятій земельній ділянці здійснила незаконне будівництво будівель та споруд, що завдало значної шкоди її законному володільцю.
20.01.2025, слідчим СВ ВП № 1 Саволюком О. В. в присутності понятих Лободи В. В. та Єфремової І. О. за участю Михальчишиної Т. Р. проведено огляд земельної ділянки, що розташована в лісовому масиві поблизу с. Іванівці Барської ТГ Жмеринського району Вінницької області яка перебуває в користуванні бази відпочинку «Гурман» (а.с.35-44 т.1).
Оглядом встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташовані дерев`яні бесідки в кількості 13 шт.
23.01.2025 процесуальний керівником у кримінальному провадженні №420240000000169 – прокурором Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ухвалено постанову про надання дозволу на розголошення відомостей кримінального провадження (а.с.31, 32 т.1). 
Вказаної постановою надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №420240000000169 від 18.09.2024 для встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та надання до суду копій матеріалів кримінального провадження № 420240000000169 в наступному обсязі:
- Копія постанови про визначення групи прокурорів;
- Копія витягу з ЄРДР щодо реєстрації кримінального провадження №420240000000169;
- Копія протоколу огляду місця події від 20.01.2025 з додатками;
- Постанова про надання дозволу на розголошення відомостей кримінального провадження від 21.01.2025 та її копії. 
13.05.2025 слідчим СВ ВП № 1 Жмеринського РВП Саволюком О. в присутності понятих Варецької О. В. та Домбровської Я. В. за участю лісничого Гаврилюка А. Ф., інженера-землевпорядника Тіщенко А. С. та Михальчишеної Т. Р. проведено огляд частинип лісового масиву у вигляді лісової ділянки яка вкрита лісовою рослинністю загальною площею 0,25 га розташована у кварталі 17 виділі 13 та розташована паралельно до земельної ділянки з кадастровим номером 0520281800:01:004:0001 (а.с. 74-85 т.2).
Оглядом встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташовані дерев`яні бесідки (некапітальні) в кількості 11 шт.
04.08.2025 процесуальний керівником у кримінальному провадженні №420240000000169 – прокурором Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ухвалено постанову про надання дозволу на розголошення відомостей кримінального провадження (а.с.86, 87 т.2). 
Вказаної постановою надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №420240000000169 від 18.09.2024 для встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та надання до суду копій матеріалів кримінального провадження № 420240000000169 в наступному обсязі:
- Копія протоколу огляду місця події від 13.05.2025 на 3 арк;
- Фототаблиця на 6 арк;
- План-схема щодо точного розміщення дерев`яних альтанок на 1 арк;
- Кваліфікаційний сертифікат та свідоцтво про підвищення кваліфікації Тіщенка А. С. на 2 арк;
- Постанова про надання дозволу на розголошення відомостей кримінального провадження від 04.08.2025 на 2 арк. 
Листом від 13.12.2024 за № 2278/22.3-2024 Філія «Жмеринське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» повідомило керівника Жмеринської окружної прокуратури на запит від 098.12.2024 № 02.52/1-1863вих-24, що погодження тимчасових будівель, парканів, інших споруд між ФОП Михальчишиній Т. Р. та філією «Жмеринське лісове господарство ДП «Ліси України» відсутнє (а.с.49 т.1).
23.01.2025 Керівник Жмеринської окружної прокуратуру звернувся з запитом за № 52/1-131 вих-25 до Начальника філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Лісі України» про надання інформації та належним чином завірених копій документів чи надавалось Філією «Центральний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», погодження ФОП Михальчишиній Т. Р. на розміщення тимчасових споруд (дерев`яних альтанок) та бетонної бруківки на лісовій ділянці згідно договору довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009 в кварталі 17 виділі 13 Барського лісництва (а.с. 112, 113 т.1).
Листом від 28.01.2025 за № 952/36.6-1-2025 філія «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Лісі України» повідомила керівника Жмеринської окружної прокуратури що за період діяльності Філії, погодження на розміщення тимчасових споруд (дерев`яних альтанок) та бетонної бруківки на лісовій ділянці, що передана Фізичній особі-підприємцю Михальчишиній Т. Р. згідного договору довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009 в кварталі 17 виділ 13 Барського лісництва не надавалося (а.с. 114 т.1).
30.01.2025 Керівник Жмеринської окружної прокуратури звернувся з листом за № 52/1-168вих-25 до виконуючого обов`язки начальника Вінницької обласної військової адміністрації із запитом з проханням повідомити чи надавалось Вінницькою обласною військовою адміністрацією як розпорядником погодження ФОП Михальчишиній Т. Р. на розміщення тимчасових споруд (дерев`яних альтанок) та бетонної бруківки на лісовій ділянці площею 0,25 га на території Барської ОТГ, якою остання використовує згідно договору довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009 в кварталі 17 виділі 13 барського лісництва на лісовій ділянці згідно розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації № 505 від 26.11.2009 терміном на 49 років (а.с.157-159 т.1).
Листом від 14.02.2025 за № 01.01-67/1355 заступник начальника обласної військової адміністрації повідомив Жмеринську окружну прокуратур, що обласною військовою (державною) адміністрацією не надавалося погодження ФОП Михальчишиній Т. Р. на розміщення тимчасових споруд (дерев`яних альтанок) та бетонної бруківки на лісовій ділянці площею 0,25 га, розміщеної в кварталі 17 виділі 13 Барського лісництва на території Барської міської територіальної громади (а.с.160 т.1).
В судовому засіданні представник відповідача визнав, що на лісовій ділянці, переданій відповідачу-1 в довгострокове тимчасове користування для рекреаційних цілей на підставі Договору, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2, розміщено відповідачем-1 тимчасові споруди (дерев`яні альтанки) та бетонна бруківка.
Відповідно частини першої статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Отже, факт розміщення відповідачем-1 тимчасових споруд (дерев`яних альтанок) та бетонної бруківки на лісовій ділянці, переданій відповідачу-1 в довгострокове тимчасове користування для рекреаційних цілей на підставі Договору, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2, встановлено.
Також, прокурором доведено, що відповідачу не надавався дозвіл на розміщення відповідачем-1 тимчасових споруд (дерев`яних альтанок) та бетонної бруківки на лісовій ділянці, переданій відповідачу-1 в довгострокове тимчасове користування для рекреаційних цілей на підставі Договору, а вказані тимчасові споруду (дерев`яні альтанки) та бетонна бруківка улаштовані в порушення умов частини першої статті 20 ЛК України, пунктів 5.6. та 6.4. Правил № 502 та умов Договору.
З огляду на наведені обставини, встановлені судом відповідач-1 використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, що є істотним порушенням Договору.
Щодо обраного прокурором способу захисту при зверненні до суду
За приписами частини першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 651 ЦК України).
За умовами пункту 19 Договору дія договору припиняється у випадку закінчення строку, на який його було укладено, добровільної відмови від використання лісових ресурсів; припинення діяльності тимчасового використання; порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.
Відповідно до статті 78 ЗК України Право використання лісових ресурсів припиняється в разі: 1) добровільної відмови від використання лісових ресурсів; 2) закінчення строку, на який було надано право використання лісових ресурсів; 3) припинення діяльності лісокористувачів, яким було надано право використання лісових ресурсів; 4) порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; 5) використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища; 6) порушення встановлених строків справляння збору за використання лісових ресурсів; 7) використання лісової ділянки не за цільовим призначенням; 8) невідшкодування в установленому порядку збитків, заподіяних лісовому господарству внаслідок порушень лісового законодавства, та невиконання вимог щодо усунення виявлених недоліків.
Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (пункт «а)» частини першої статті 143 ЗК України).
Згідно пункту 11. Договору після припинення дії договору тимчасовий лісокористувач поповертає постійному лісокористувачу, власнику лісів лісову ділянку. У випаду погіршення стану і корисних властивостей лісової ділянки, що була виділена в довгострокове тимчасове користування, пов`язаних з використанням лісових ресурсів, тимчасовий лісокористувач відшкодовує постійному лісокористувачу, власнику лісів збитки у розмірі, визначеному сторонами відповідно до законодавства. Якщо сторони не досягли згоди про розмір відшкодування збитків, спір вирішується судом.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у справі викладеного у Постанові від 07.05.2025 у справі № 902/111/24 обов`язок повернути лісову ділянку та привести її в придатний для подальшого використання за призначенням стан у строки, визначені договором, невід`ємно пов`язаний з настанням певного юридичного факту припинення дії договору.
Отже, суб`єкти правовідносин можуть врегулювати питання щодо повернення лісової ділянки в придатному для подальшого її використання за призначенням стані в добровільному (позасудовому) порядку на підставі положень договору та приписів законодавства України.
У зв`язку із наведеним під час звернення до суду з позовом про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від позивача не вимагається вчинення дій, що передбачені положеннями статті 376 ЦК України, та не є обов`язковим пред`явлення вимоги про знесення самочинного будівництва особою, яка його здійснила, або за її рахунок та/або визнання за власником (користувачем) земельної ділянки права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Отже заявлені прокурором вимоги про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009, укладений між Державним підприємством Жмеринське лісове господарство та ФОП Михальчишиною Т. Р та зобов`язання ФОП Михальчишину Т. Р. повернути лісову ділянку загальною площею 0,25 га, що розташована в кварталі 17, виділі 13 Барського лісництва на території Барської міської ради Жмеринського району, розпоряднику земельної ділянки - Вінницькій обласній державній (військовій) адміністрації за актом приймання-передачі є належним способом захисту.
Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави
Відповідно до частини першої статті 56 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
За приписами статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (частини перша, друга статті 84 ЗК України).
Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (частина п`ята статті 122 ЗК України).
Суб`єктами правовідносин тимчасового користування лісами є: власники лісів або уповноважені ними особи; підприємства, установи, організації, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи (частина восьма стаття 18 ЛК України).
Отже, обласні державні адміністрації є органами, уповноваженим здійснювати від імені держави повноваження власника лісової ділянки, вчиняти дії щодо прийняття рішень про передачу лісової ділянки у постійне та тимчасове користування, а також є органами, уповноваженими на здійснення контролю за додержанням законодавства у сфері лісових відносин
24.02.2022 Президентом України, на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку постановлено Указ № 68/2022 «Про утворення обласних військових адміністрацій».
Вказаним Указом утворено Вінницьку обласну військову адміністрацію.
Згідно Указу у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.
09.12.2024 Керівник Жмеринської окружної прокуратури звернувся з листом № 52/1-1860вих-24 до виконуючого обов`язки начальника Вінницької обласної військової адміністрації яким просить надати наступну інформацію чи зверталася (має намір звертатися) Вінницька обласна військова адміністрація до суду із позовом про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою з ФОП Михальчишиною Т. Р. та її повернення (а.с.91-93 т.1)
Листом від 24.12.2024 за № 01.01.-67/10290 керівник апарату обласної військової адміністрації повідомив Жмеринську окружну прокуратуру що про виявлені порушення умов вищезазначеного договору, а саме самовільного встановлення тимчасових споруд фізичною особою-підприємцем Михальчишиною Т. Р. без погодження землекористувача філії «Жмеринське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» обласній військовій адміністрації стало відомо з листа окружної прокуратури (а.с.94 т.1).
07.01.2025 Керівник Жмеринської окружної прокуратури звернувся з листом № 52/1-28вих-25 до виконуючого обов`язки начальника Вінницької обласної військової адміністрації яким повідомив що Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області має намір звернутися із позовною заявою в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації до ФОП Михальчишеної Т. Р. Державного спеціалізованого господарського підприємтсва «Ліси України, Філія «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою та її розірвання (а.с.153-155 т.1).
Листом від 31.01.2025 за № 798-25 заступник начальника обласної військової адміністрації повідомив Жмеринську окружну прокуратуру, що у зв`язку з обмеженими бюджетними асигнуваннями для сплати судового збору обласна військова адміністрація з позовної заявою до суду наразі звертатись не має можливості та просить здійснити заходи щодо представництва інтересів держави в особі обласної військової адміністрації та звернутись з позовною заявою до суду (а.с.156 т.1).
Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
В Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 Конституційний суд України зазначив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 53 ГПУ України»).
Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Системне тлумачення статті 53 ГПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Конституційний Суд України зазначив, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац другий частини п`ятої Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, пункт 40; від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, пункт 8.37; від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 7.16; від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, пункт 10.17; від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, пункт 8.54; від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц, пункт 8.16, від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 пункт 71).
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Зважаючи на докази, подані прокурором щодо підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі визначеного прокурором позивача, суд вважає обґрунтованими підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації у цій справі.
Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 ГПК України).
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши вищевказані норми права, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного окремого доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги Керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації до Фізичної особи-підприємця Михальчишиної Тетяни Расулівни та Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою та її повернення підлягають задоволенню.
Щодо судового збору
Відповідно до частини першої статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.
Вінницької обласною прокуратурою за подання позову сплачено 6’ 056,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2798 від 10.12.2024 (а.с.161 т.1).
При вирішенні питання про стягнення судового збору суд враховую, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16, постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 522/5582/16-ц, від 17.08.2022 у справі № 745/342/19, від 24.03.2021 у справі № 462/2077/17.
Отже, судовий збір необхідно покласти на відповідачів в рівних частинах.
Керуючись статтями 74, 76– 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Вінницької області,
У Х В А Л И В :
1. Позов Керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації до Михальчишиної Тетяни Расулівни та Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою та її повернення задовольнити.
2. Розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісами від 04.12.2009, укладений між Державним підприємством Жмеринське лісове господарство та ФОП Михальчишиною Т. Р.
3. Зобов`язати Михальчишину Тетяну Расулівну (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) повернути лісову ділянку загальною площею 0,25 га, що розташована в кварталі 17, виділі 13 Барського лісництва на території Барської міської ради Жмеринського району, розпоряднику земельної ділянки - Вінницькій обласній державній (військовій) адміністрації за актом приймання-передачі.
4. Стягнути з Михальчишиної Тетяни Расулівни (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02909909, 21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, Держказначейська служба України, м. Київ, р/р IBAN UA568201720343110002000003988, МФО 820172, отримувач - Вінницька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3’ 028 грн.
5. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (місцезнаходження: вул. Шота Руставелі, буд. 9-А, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи: 44768064) на користь Вінницької обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02909909, 21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, Держказначейська служба України, м. Київ, р/р IBAN UA568201720343110002000003988, МФО 820172, отримувач - Вінницька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3’ 028 грн.
6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.
7. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
8. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
9. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Повне рішення складено 17 лютого 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:
1 - до справи
2 - відповідачу-1 Фізичній особі –підприємцю Михальчишиній Тетяні Расулівні (місцезнаходження: АДРЕСА_1 )