Справа № 350/1751/25
Номер провадження 2/350/179/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області 
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором позики,
в с т а н о в и в:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики №75773554 від 21 травня 2021 року в розмірі 12 226 грн 56 коп. та стягнути судові витрати.  Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75773554, умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику у позику (грошові кошти) в розмірі 3 630 грн строком на 26 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.    Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору позики шляхом перерахування коштів з банківського рахунку юридичної особи на банківську платіжну картку фізичної особи за допомогою використання платіжної системи. 
26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено Договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №75773554 від 21 травня 2021 року.
У подальшому 3 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №75773554 від 21 травня 2021 року.  Термін повернення позики у повному обсязі настав, а заборгованість за договором позики відповідачем у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення позики, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.  Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує, заборгованість не сплачує, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 12 226 грн 56 коп., з яких: 3 630 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу та 8 596 грн 56 коп. – сума заборгованості за відсотками.  Ухвалою судді від 3 грудня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з з викликом сторін.   Увалою суду від 7 січня 2026 року у справі витребувано докази. Станом на 11 лютого 2026 року до суду надійшла витребувана інформація.      Представник позивача у судове засідання не прибув, спрямував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив: позов задовольнити; не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку.  Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на відзив на позовну заяву не скористався, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у його відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.  За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному частиною другою сттаті 247 Цивільного процесуального кодексу України, з ухваленням заочного рішення.  Розглянувши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.  Суд установив, що 21 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №75773554 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.   Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора sq6Mp4yOA4.     Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання позики, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.          Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1 (банківська картка емітована на ім`я ОСОБА_1 ) на вказаний картковий рахунок 21 травня 2021 року мало місце зарахування грошових коштів у сумі 3 630 грн.  Відповідно до розрахунку заборгованості по позичальнику згідно договору позики №75773554 від 21 травня 2021 року заборгованість позичальника за договором становить 12 226 грн 56 коп., з яких: 3 630 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 596 грн 56 коп. – сума заборгованості за відсотками.   26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено Договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №75773554 від 21 травня 2021 року.
У подальшому 3 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №75773554 від 21 травня 2021 року. 

Відповідач, незважаючи на вимоги статті 81 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав доказів на спростування обставин укладення між сторонами договору про надання коштів у позику, погодження всіх істотних умов договору.  За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.  Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.  На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».  Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.   Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).  Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.   Аналізуючи умови договору позики №75773554 від 21 травня 2021 року, суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості, оскільки укладеним договором позики передбачено сплату процентів.  Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.   Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.  Згідно частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.  Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 6 Цивільного процесуального кодексу України).  Відповідно до частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.   Згідно з частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.  Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).  Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.  У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).  За змістом статтей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.  Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.  У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.  Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.  Поняття договору позики наведене у статті 1046 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  За приписами частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.  За змістом частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.  Так, відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).  Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.  Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.  Відповідно до статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.  У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.  Оскільки, відповідачем не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за договором позики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню повністю.  Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та судових витрат у розмірі 4 500 грн, які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.   Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.   За правилом пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.  Відповідно до частини першої, третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.  З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року. Згідно витягу з акту №3-ФП від 6 жовтня 2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, адвокатом надано Позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення/збір документації та складання позовної зави до відповідача вартість зазначених послуг складає 4 500 грн, яка була сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Ці витрати не викликають в суду сумнівів, а тому відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідача.  Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).  Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу.  Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 2 422 грн 40 коп., а також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.  Керуючись статтями 247, 259, 263 - 265, 268, 273, 274, 280 - 282, 284 Цивільного процесуального кодексу України,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (ЄДРПОУ 43311346) заборгованість за договором позики № 75773554 року від 21 травня 2021 року у розмірі 12 226 (дванадцять тисяч двісті двадцять шість) грн 56 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 
За заявою відповідача, поданою до суду у тридцятиденний строк з часу отримання його копії, заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив.  Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а учасниками справи, які не були присутні при оголошенні рішення в той же строк і в тому ж порядку з моменту вручення їм копії рішення.  Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.  Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне найменування учасників справи:
позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (місцезнаходження: 08205, місто Ірпінь, вулиця Садова, 31/33, ЄДРПОУ 43311346; банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851);
відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Текст рішення складено 27 лютого 2026 року. 

Суддя Сокирко Л.М.