Справа №:755/6086/25
Провадження №: 2/755/6153/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -  Хромової О.О.
при секретарі -   Церні В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТ СБУ), звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн, витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у сумі 4 194,64 грн та судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 травня 2024 року о 18 годині 50 хвилин відповідач, керуючи автомобілем «BMW 330і» державний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_2 , який зазнав механічних пошкоджень, а його власник - матеріальної шкоди.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року (справа
№ 760/13281/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) застрахована не була.
28 травня 2024 потерпіла звернулась до МТ СБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, МТ СБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у вказаній сумі, і до нього як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану відповідачем, перейшло право вимоги до відповідача - водія, винуватого в заподіянні шкоди. У добровільному порядку відповідач витрати позивача на виплату страхового відшкодування потерпілій особі не відшкодував, тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
На підставі вказаного просить стягнути з ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн, витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у сумі
4 194,64 грн та судові витрати.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі
№ 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, провадження
№ 61-6596ск20, сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року встановлено, що 24 травня 2024 року о 18 годині 50 хвилин по проспекту Берестейському, 49 в місті Києві, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «BMW 330і» державний номер НОМЕР_1 , під час руху був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, у зв`язку з чим відповідачем порушено пункти
2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
Винним в ДТП даною постановою визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На дату настання ДТП, щодо автомобіля марки «BMW 330і», державний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач, поліс цивільно-правової відповідальності, яким би був забезпечений даний транспортний засіб, відсутній. 
Згідно із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 28 травня 2024 року, 24 травня 2024 року сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу марки «BMW 330і», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
З довіреності від 28 травня 2024 року посвідченої державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим В.В., зареєстрованої в реєстрі за № 5-270Ю, вбачається, що ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25 січня 2022 року НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8046,транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_2 , а саме, серед іншого, підписувати та подавати всі необхідні заяви у відповідні установи, одержувати необхідні довідки і документи, керувати вищевказаним авто, представляти інтереси в страхових компаніях, отримувати страхові виплати.
28 травня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до МТ СБУ із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди завданої в результаті ДТП.
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 02 липня 2024 року № 4008, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_2 складає 269 170,52 грн.
Відповідно до довідки від 26 вересня 2024 року № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, на користь ОСОБА_3 підлягає сплата у розмірі 160 000,00 грн.
Згідно із наказом від 02 жовтня 2024 року № 3.1/19187 (номер справи 103699) МТ СБУ прийнято рішення про виплату ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну в результаті ДТП - 160 000,00 грн.
Факт перерахування ОСОБА_3 страхової виплати в сумі 160 000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією від 03 жовтня 2024 року № 940211.
Крім того, платіжною інструкцією від 22 липня 2024 року № 91423, МТСБУ здійснило оплату послуг аварійного комісара (експерта) по справі № 103699 в розмірі 2 050,00 грн. 
Також, платіжною інструкцією від 09 серпня 2024 року № 924567, МТСБУ здійснило оплату послуг по справі № 103699, згідно рахунку від 28 липня 2024 року № АО1736 в розмірі 2 144,64 грн.
Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) МТ СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) МТ СБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
У зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) МТ СБУ здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 160 000,00 грн. 
Таким чином, МТ СБУ виконало покладені на нього Законом обов`язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За нормою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно із положеннями пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) МТ СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті
13.1 статті 13 цього Закону.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто, є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від
04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17).
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТ СБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, МТ СБУ відповідно до чинного законодавства здійснило відшкодування шкоди за винного водія транспортного засобу марки «BMW 330і», державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 24 травня 2024 року по АДРЕСА_1 , а тому відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті
38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), після проведення виплати на користь ОСОБА_3 , як потерпілої сторони, у МТ СБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 160 000,00 грн. 
При цьому, станом на час розгляду справи, відшкодування спричиненої шкоди відповідачем не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь МТ СБУ в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті послуг аварійного комісара (експерта) в розмірі 4 194,64 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до положення пунктів 34.2, 34.4 статті 34, пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), які регулюють повноваження МТ СБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТ СБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. 
Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТ СБУ.
Нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), а саме: пунктом 34.3, передбачено обов`язок страховика (МТ СБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) лише в тому разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті якої є аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. 
Як вбачається з положень статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. 
Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати витрат на збір документів та визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.
За таких обставин, відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 4 194,64 грн, що пов`язані із залученням позивачем аварійного комісара (експерта).
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 03 березня 2025 року № 5241 про оплату судового збору на суму 3 028,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 950,64 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1166, 1187, 1191 ЦК України, статтями 22, 38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України у рахунок відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок)
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати в розмірі 2 950,64 грн (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень 64 копійки).
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, ідентифікаційний код юридичної особи за ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: бульв. Русанівський, 8, м. Київ, 02653.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою:
 АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду виготовлено 16 квітня 2026 року.

Суддя        О.О. Хромова