ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/1748/25
2/0187/66/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участі секретаря судового засідання Джунь І.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до   ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про визначення участі у вихованні дитини, зобов`язання не чинити перешкоди
ВСТАНОВИВ:
15.10.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника ОСОБА_3 звернувся позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав.
У позові зазначено, що 18.11.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Петриківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 та
ІНФОРМАЦІЯ_2 також народився син ОСОБА_5 .
Малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на утриманні позивача, проживають разом з нею у Республіці Ірландія.
Відповідач з дня народження дітей не цікавиться їхнім життям, не приймає участь у їх вихованні та забезпеченні належних умов для життя, навчання і розвитку, не спілкується з ними, не проявляє любові та заінтересованості їх станом здоров?я, навчанням, фізичним і моральним розвитком, не створює умов для розвитку природних здібностей, не готує їх до самостійного життя та праці, не забезпечує необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, що свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків і не виконує такі обов?язки.
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України позивач разом із дітьми у 2022 році виїхала у Республіку Ірландія, де проживає уже більше трьох років. Позивач з дітьми проживають у соціальному житлі та отримують від Республіки Ірландія соціальна виплати. Крім того, позивач працює неофіційно - викладає уроки гри на фортепіано. Діти навчаються у місцевій школі.
Варто зазначити, що ще до зміни позивачем місця проживання, сторони постійно мали побутові конфлікти. Це пов?язувалось з тим, що відповідач дуже активно почав займатися розведенням свійської птиці (переважно курей), проти чого виступав позивач.
Птахи утримувались у житловому приміщенні, у якому подружжя разом з дітьми проживало. У зв?язку з антисанітарними умовами (наявністю у повітрі великої кількості пилу та пір?я) у старшого сина ОСОБА_5 загострилась астма. Проте навіть хвороба сина, постійні конфлікти з дружиною та несприятливі умови для проживання в будинку не стали причиною припинити розведення птиці. Натомість у відповідача розвинулась гіперфіксація на розведенні свійської птиці, яких той називає своїми дітьми, та які, на жаль, замінили йому власних дітей. 
Вказані обставини свідчать про відсутність у відповідача відповідальності та про небажання брати участь у вихованні дітей. Відповідач, як батько дітей, не приділяє увагу дітям, не цікавитися їхнім життям, не висловлює свої почуття та не проявляє турботу, не спілкується з дітьми по телефону або відеозв?язку (попри пропозиції позивача).
22.07.2024 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області видав судовий наказ про стягнення аліментів на дітей, згідно якого відповідач фактично сплачує аліменти у розмірі п?ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте іншої участі у вихованні дітей відповідач не приймає.
За наведеного позивач просить суд: позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.
Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
18.11.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_6 , в якому зазначено, що викладені у позовній заяві доводи є надуманими, такими, що не відповідають дійсності, є такими, що направлені в першу чергу на приниження його честі та гідності, введення суд в оману, оскільки як зазначено у позовній заяві Позивачка переїхала для мешканні в іншу державу, на даний час це Ірландія. Та як наслідок, остання має намір звернення до соціальних служб для отримання матеріальної допомоги від держави як одинока матір, тому Відповідач вважає, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено повністю.
Крім того зазначено, що дитина сторін дійсно має захворювання бронхів, а саме астму, що ні яким чим не пов`язане з ведення Відповідачем господарства. З урахуванням того, що дитині потрібен більш вологий клімат для нормального життя, сторони для забезпечення потреб дитини розглядали можливість переїздам на західну України та придбання житла ще до повномасштабного вторгнення.
Відповідач зазначає, що після початку повномасштабного військового вторгнення та агресії російської федерації на територію України Позивачка за обопільною згодою разом із дітьми у 2022 році виїхала у більше безпечне місце, а саме у республіку Польща. Згодом для можливості поїздок до рідних Відповідачем було надано Позивачу свою згоду на виїзд дітей до Канади. Дану згоду було оформлено 13.06.2022р у Петриківський державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області ОСОБА_7 з терміном на 1 (один) рік.
Так, з часом Позивачка повернулась до країн Європейського союзу та обрала безпосередньо Ірландію, оскільки там вологий клімат, що більш сприятливий для нашої дитини.
Діти Позивачкою повернуті до держави Україна не були, та починаючи з дати виїзду за межі держави та станом на даний час Відповідач не бачив своїх дітей. Деякий час Сторони спілкувались та не втрачали надію, що війна закінчиться та сім`я знов возз`єднається. Проте військова агресія триває досі, Позивачка достатній період часу вимагала аби чоловік знайшов будь-які способи, в тому числі і незаконні для виїзду за межі держави для возз`єднання, оскільки для сімей біженців передбачені різні соціальні програми, в тому числі виплати в більшому розмірі аніж Позивачка зараз отримує в Ірландії як матір з двома дітьми. Так, оскільки відповідач не мав намір незаконним чином перетинати державний кордон та вчиняти злочин, останній повідомив про це Позивачу та отримав достатньо суху відповідь від останньої про скерування позову про розірвання шлюбу.
Згодом, Позивачка через представника вимагала від Відповідача надання її документальну відмову від дітей, після повідомлення про відмову остання скерувала на адресу суду дану позовну заяву.

Відповідач не ухиляється від виконання своїх обов`язків, ним здійснювалось належне спілкування з дітьми засобами телекомунікаційного зв`язку. Проте саме Позивачка з серпня 2025р обмежує його в праві спілкування з дітьми. Будь-які спроби Відповідача не призвели до налагодження ситуації, більш того Позивачка обмежила можливість спілкування остаточно заблокувавши його контакти. Тож Відповідач навіть не може зателефонувати для з`ясування як справи дітей та чи не потрібно їм якась його допомога.
Відповідач є працевлаштованою особою, та обіймає посаду вчителя у Петриківському ліцеї. Із заробітної плати останнього здійснюються відповідні відрахування на аліментні зобов`язання. Тож заборгованість зі сплати аліментів у Відповідача відсутня.
18.11.2025 до суду разом з відзивом на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_6. надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про визначення участі у вихованні дитини, зобов`язання не чинити перешкоди, в якій сформовані наступні вимоги:
Встановити ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) такі способи участі:
-Щоденно з 18.00 годин по 19.00 годин, в зручний для дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 час в режимі реального часу (on-line) засобами комунікаційного зв`язку, зокрема, відеозв`язку (через Zoom, Viber, WhatsApp або інші зручні платформи).
-Щотижня у суботу з 14.00 години до 19.30 години, у неділю з 14.00 години до 19.30 години , в зручний для дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 час в режимі реального часу (on-line) засобами комунікаційного зв`язку, зокрема, відеозв`язку (через Zoom, Viber, WhatsApp або інші зручні платформи).
-Двічі на тиждень, кожного вівторка та суботи з 08.30 год. до 19.30 год., враховуючи стан здоров`я дітей ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) без присутності матері, за місцем проживання батька ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) або у місцях культурного відпочинку, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;
-Кожен парний рік на свята: Різдво Христове, Великдень, день народження ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), день народження ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) з 09.00 години до 15.00 години, без присутності матері дітей, за місцем проживання батька ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері.
Кожен непарний рік на свята: Різдво Христове, Великдень, день народження ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), день народження ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) з 15.00 години до 20.00 години, без присутності матері дітей, за місцем проживання батька ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері
-Щорічний спільний відпочинок протягом 15 днів раз на рік, на час відпустки батька ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) та літніх канікул дітей ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), без обмежень в межах України та за її межами, без присутності матері за попереднім повідомленням про місце перебування дитини та з наданням відповідної нотаріальної згоди.
2.Зобов`язати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) не чинити перешкоди ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 .
3.Зобов`язати мати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ), повідомляти батька ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), про зміну місця проживання дітей, виїзд на відпочинок, шляхом письмового повідомлення (особистого вручення повідомлення або надіслання цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом.
4.Витребувати від Служби у справах дітей висновок в порядку ст. 19 Сімейного кодексу України
5.Стягнути з Відповідача понесені судові витрати.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач навів обставини, що зазначені у відзиві до позовної заяви, зокрема і ті, що Позивачка з серпня 2025р обмежує його в праві спілкування з дітьми. Будь-які спроби Відповідача не призвели до налагодження ситуації, більш того Позивачка обмежила можливість спілкування остаточно заблокувавши його контакти. Тож Відповідач навіть не може зателефонувати для з`ясування як справи дітей та чи не потрібно їм якась його допомога.
24.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечує проти доводів відповідача з огляду на наступне:
По-перше, слова відповідача про те, що астма у старшого сина ОСОБА_5 не пов`язана із розведенням курей відповідачем та порушенням ним всіх можливих розумних рамок, не заслуговують на увагу, адже до того моменту, коли відповідач почав активно заносити свійську птицю додому, у дитини дана хвороба була відсутня. Водночас зовнішніми факторами, з якими пов`язується причини астми є забруднення повітря, алергени (пил, пір`я, бруд), що цілком відповідає тій причині появи у дитини астми, наведеній у позовній заяві - надмірне захоплення відповідачем розведенням свійської птиці на шкоду здоров`ю дітей.
По-друге, початок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України було приводом для виїзду позивачем разом із дітьми закордон, проте причинами слугувала повна незацікавленість батька у житті дітей, його фактичне самоусунення від виконання батьківських обов`язків та погіршення стану житлових умов і негативний вплив нових інтересів відповідача на здоров`я та безпеку дітей.
По-третє, згадка у відзиві про те, що позивач була зацікавлена у воз`єднанні сім`ї з причини отримання більш вигідних соціальних виплат та пільг закордоном, є неправдивою та такою що не підтверджується жодним доказом. Навпаки, такий довід відповідача підтверджує лише те, що він не усвідомлював та не усвідомлює важливість воз`єднання сім`ї для позивача та його участь у вихованні дітей, настільки, що навіть не бере це до уваги при аналізі дій та рішень позивача.
По-четверте, відповідач стверджує, що ним здійснювалось належне спілкування з дітьми засобами телекомунікаційного зв`язку, проте не долучає жодних доказів. Позивач не обмежувала його право на спілкування з дітьми, а навпаки, спонукала відповідача до цього, адже дітям потрібна роль батька у їх вихованні, але відповідач ініціативність позивача не підтримував.
По-п`яте, відповідач не вказав, якими саме своїми морально-етичними цінностями він розвиває позитивний морально-психологічний потенціал дітей та у який спосіб.
Крім того, факт працевлаштування відповідача, відсутність заборгованості по сплаті аліментів, та відсутність зловживань алкогольними чи наркотичними засобами тощо у жодний можливий спосіб не спростовує того, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та не впливає та цей факт. Дані обставини не визнаються законодавством вибачальними та не звільняють батька від виконання батьківських обов`язків.
По-шосте, безпосередня участь відповідача у супроводженні дитини до лікарських закладів та закупівлі медикаментів для лікування дитини не підтверджується жодними доказами та заперечується позивачем.
По-сьоме, щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, то позивач вважає розмір витрат на правову допомогу відповідача завищеним та не погоджується з ним.
Позивач за первісним позовом та представник первісного позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач за первісним позовом та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Відповідно до заяви ОСОБА_6 , остання просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення первісного позову заперечує та просить задовольнити зустрічну позовну заяву, а також стягнути з первісного позивача судовий збір та витрати на правову допомогу у загальному розмірі 8968,96 грн. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився.
Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши обгрунтування позицій сторін, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову, у зв`язку з наступним. 
Судом встановлено, що між сторонами по справі 18.11.2016 було зареєстровано шлюб Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений актовий запис № 110 (а.с. 70).
Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) (а.с. 15, 16).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, після початку повномасштабного військового вторгнення та агресії російської федерації на територію України Позивачка за обопільною згодою разом із дітьми у 2022 році виїхала закордон. 
Відповідачем було надано Позивачу свою згоду на виїзд дітей до Канади. Дану згоду було оформлено 13.06.2022р у Петриківський державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області ОСОБА_7 з терміном на 1 (один) рік. (а.с. 144)
На даний час первісний позивач разом з дітьми під тимчасовим захистом проживає в Республіці Ірландія. (а.с. 17-22)
Сторонами також не заперечується та підтверджується документально факт того, що їхній син ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) хворіє на бронхіальну астму (а.с. 25-47).
Діти ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на даний час навчаються в початковій школі м. Кахір в Республіці Ірландія, мають позитивну характеристику та належні умови проживання (а.с. 58-68).
Сторонами також не заперечується, що 22.07.2024 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області видав судовий наказ про стягнення аліментів на дітей, згідно якого відповідач фактично сплачує аліменти у розмірі п?ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до листа від 17.11.2025р в.о. начальника Слобожанської ДВС слідує, що на виконанні Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження НОМЕР_3. На адресу Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 14.11.2025 року за вх.No 20393 надійшла заява від ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. Державним виконавцем 17.11.2025 року, керуючись п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 07.10.2025 року за виконавчим документом судовий наказ No187/1239/24 від 29.08.2024 виданий Петриківським районним судом Дніпропетровської області по стягненню аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - відсутня. (а.с. 139-140)
Судом також досліджені докази надані відповідачем за первісним позовом, які він надав на підтвердження задовільного психічного та фізичного стану здоров`я та соціально активного зв`язку із суспільством:
Довідку №228 від 10.11.2025р, видану КНП «Петриківська центральна лікарня» Петриківської селищної ради, згідно якою в реєстрі у лікаря нарколога ОСОБА_2 не перебуває (а.с. 141);
Довідку №250 від 10.11.2025р, видану КНП «Петриківська центральна лікарня» Петриківської селищної ради, за якою вбачається, що ОСОБА_2 в реєстрі у лікаря психіатра не перебуває (а.с. 143).
Характеристику від 10.11.2025р, видана Петриківською селищною радою, відповідно до якої Відповідач в конфліктних ситуаціях не помічений, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг не надходило (а.с. 150);
Довідку про доходи від 10.11.2025 №46 видану Управлінням освіти Петриківської селищної ради, відповідно до якої ОСОБА_2 працює вчителем в Петриківському ліцеї та має сукупний дохід за 6 місяців у розмірі 114862, 38 грн. з яких 31 711,45 відраховані за виконавчим листом (а.с. 113).
Судом також досліджені докази надані позивачем за первісним позовом, які він надав на підтвердження ігнорування відповідача спроб налагодити стосунки, а саме скріншот переписки сторін у застосунку Viber (а.с. 192-194).
Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради затвердженого рішенням № 284 від 09.12.2025 орган опіки та піклування Петриківської селищної ради вважає недоцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно даного висновку предметом дослідження, окрім характеризуючих даних первісного відповідача, були також результати огляду місця проживання останнього де ознак антисанітарних умов виявлено не було (а.с. 211-213).
Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із ч. 1ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Тієї ж позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїх рішеннях в межах справ від 29.04.2020 року у справі 522/10703/18, від 08.04.2020 року у справі № 645/731/18, від 29.01.2020 року у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 року у справі № 643/5393/17, від 17,01.2020 року у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 року у справі № 640/15049/17, від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24.04.2019 року у справі № 331/5427/17.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).
ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Як зазначив суд у рішенні в справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (NeulingerandShurukv. Switzerland), ( заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.
В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що після початку повномасштабного військового вторгнення та агресії російської федерації на територію України позивач за первісним позовом за згодою відповідача разом із дітьми у 2022 році виїхала за кордон, у зв`язку з чим відповідач втратив об`єктивну можливість в законний спосіб продовжувати фізично спілкуватися з дітьми, безпосередньо піклуватися про фізичний і духовний їх розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Вказана обставина свідчить про відсутність умисного нехтування відповідачем вищезазначеними обов`язками. 
Разом з тим, судом встановлено, що відповідач за первісним позовом вчиняв дії щодо піклування про дітей, які були можливі за таких обставин, зокрема надав позивачу свою згоду на виїзд дітей до Канади, чим забезпечив їх безпеку в умовах повномасштабного військового вторгнення, регулярно сплачував аліменти на їх утримання.
З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлений задовільний психічний та фізичний стан здоров`я відповідача та його соціально активний зв`язок із суспільством.
Суд критично відноситься до доводів первісного позивача щодо наявності підстав для позбавлення останнього батьківських прав, адже вони не підтверджені належними доказами.
Зокрема докази надані позивачем за первісним позовом, які він надав на підтвердження ігнорування відповідача спроб налагодити стосунки, а саме скріншот переписки сторін у застосунку Viber є не належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, адже даний скріншот містить лише повідомлення первісного позивача без зазначення відповіді відповідача, а крім того не містить відомостей щодо дати спілкування.
Письмові пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надані позивачем на підтвердження своїх доводів є не недопустимим доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України, адже пояснення свідків є допустимими лише в разі їх отримання в судовому засіданні в порядку встановленому 230 ЦПК України.
З цих же підстав суд визнає недопустимим як доказ відеофайл, на якому міститься опитування дітей сторін, проведений позивачем, адже таке опитування відповідно до 232 ЦПК України має бути проведеним в судовому засіданні в присутності органу опіки та піклування, адже їхня матір є позивачем та прямо заінтересована у справі.
Суд також констатує про відсутність належних доказів перебування в помешканні відповідача свійської птиці, яка б могла негативно вплинути на стан здоров`я дитини. При цьому інформація, що міститься у висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради затвердженого рішенням № 284 від 09.12.2025 свідчить про належні санітарні умови в помешканні відповідача.
З огляду на досліджені докази, в тому числі і на висновок органу опіки та піклування Петриківської селищної ради затвердженого рішенням № 284 від 09.12.2025 з яким суд повністю погоджується, суд вважає, що первісний позов про позбавлення відповідача батьківських прав є безпідставним, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
Зустрічні позовні вимоги про визначення участі у вихованні дитини, зобов`язання не чинити перешкоди суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Суд зазначає, що за ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Згідно із ч. 1 ст. 151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
На підставі ч. 1 ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
За ч. 1, 2 ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК.
При цьому за ч. 2 ст. 157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
На підставі ж ч. 3 ст. 157 СК той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
За ч. 2 ст. 159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
При цьому за ч. 1, 2 ст. 171 СК дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
За ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (набула чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.
Суд зазначає, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Отже обмеження у спілкуванні та вихованні спільних для сторін дітей зумовлені введеним на території України воєнним станом, що позбавляє позивача за зустрічним позовом, як батька дитини, виїздити за межі країни, оскільки діти сторін через необхідність дотримання їхньої безпеки перебувають у Республіці Ірландія, де мешкають разом із своєю матір`ю.
При цьому, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, оскільки батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а виїзд дитини за кордон на час військового стану у супроводі того з батьків, з ким дитина проживає та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею.
З огляду на те, що території України продовжує дію воєнний стан і фізичне перебування дітей на території України для них є небезпечне, а позивач за зустрічним позовом на час його дії позбавлений можливості в законний спосіб перетнути кордон України, адже доказів зворотного суду не надано, позовні вимоги в частині, що стосуються можливості забезпечення фізичного спілкування з дітьми є на даний час безпідставними та передчасними, а отже задоволенню не підлягають.
Позовна вимога про зобов`язати зустрічного відповідача повідомляти зустрічного позивача про зміну місця проживання дітей, виїзд на відпочинок, шляхом письмового повідомлення (особистого вручення повідомлення або надіслання цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом на переконання суду є також передчасною та безпідставною, оскільки доказів в перешкоджанні зустрічним відповідачем у наданні такої інформації матеріали справи не містять.
Разом з тим, встановлені обставини справи свідчать про те, що з боку відповідача за зустрічним позовом позивачу за зустрічним позовом чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми, оскільки він має не можливість спілкуватися з дітьми засобами телефонного та електронного зв`язку, а доказів відсутності таких перешкод, окрім пояснень відповідача за зустрічним позовом матеріали справи не містять.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України).
Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради затвердженого рішенням № 10 від 20.01.2026 орган опіки та піклування Петриківської селищної ради зазначив, що беручи до уваги те, що на момент розгляду питання діти перебувають закордоном, у звязку з чим встановлення графіку особистих зустрічей з батьком є таким, що не може бути реалізованим на практиці. З метою збереження емоційного звязку між дітьми та батьком, доцільно визначити порядок регулярного онлайн-спілкування (відеодзвінки, телефонний зв`язок тощо) у погоджений сторонами час, а саме:
-Щоденно з 18.00 годин по 19.00 годин, за часом України в зручний для дітей час в режимі реального часу (on-line) засобами комунікаційного зв`язку, зокрема, відеозв`язку (через Zoom, Viber, WhatsApp або інші зручні платформи).
-Щотижня у суботу з 14.00 години до 19.30 години, у неділю з 14.00 години до 19.30 години за часом України , в зручний для дітей час в режимі реального часу (on-line) засобами комунікаційного зв`язку, зокрема, відеозв`язку (через Zoom, Viber, WhatsApp або інші зручні платформи).
Рекомендувати матері дитини не чинити перешкод у онлайн спілкуванні батька з дітьми.
Рекомендувати батькові дітей не порушувати графік онлайн спілкування.
Після повернення дітей з-за кордону питання визначення графіку особистих побачень може бути повторно розглянуте органом опіки та піклування з урахуванням фактичного проживання дітей та їх найкращих інтересів (а.с. 221-22).
З огляду на вищевстановлені обставини, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо способу спілкування зустрічного позивача з дітьми, оскільки вважає, що такий спосіб здатний з одного боку забезпечити право зустрічного позивача на особисте спілкування з дітьми, а з іншого боку буде відповідати їх найкращим інтересам з точки зору збереження психоемоційного зв`язку з батьком, забезпечуючи при цьому їхню особисту безпеку.
Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити зустрічний позов частково в обсязі, що був рекомендований висновком органу опіки та піклування Петриківської селищної ради затвердженого рішенням № 10 від 20.01.2026.
Оскільки підстави для задоволення первісної позовної вимоги відсутні, а зустрічний позов задоволений частково, суд на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне витрати, пов`язані з оплатою судового збору за первісним позовом покласти на первісного позивача, а за зустрічним позовом стягнути їх з зустрічного відповідача на користь зустрічного позивача.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу суду зазначає наступне.
Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Судом встановлено, що адвокат ОСОБА_6. на підставі договору про надання правничої допомоги від 10.11.2025 здійсню представництво в суді зустрічного позивача ОСОБА_2 .
Вартість послуг наданих за договором згідно акту №1/187/1748/25 від 16.02.2026 в якому міститься детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), становить 8 968,96 грн.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Враховуючи характер виконаних адвокатом робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а саме того, що дана справа не є типовою, підготовка позову потребує значного часу, справа розглянута без виклику сторін, суд вцілому погоджується з розрахунком витрат, окрім витрат на написання відзиву та зустрічної позовної заяви в загальному розмірі 6000 грн., адже їхній зміст та надані до них додатки майже ідентичні, а тому суд приходить до висновку, що сукупна вартість за їх виготовлення має становити 4000 грн. Отже з урахуванням стягнутого судового збору, з первісного позивача на користь зустрічного позивач слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Керуючись статтями 44, 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про визначення участі у вихованні дитини, зобов`язання не чинити перешкоди, задовольнити частково.
Встановити ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) такі способи участі:
-Щоденно з 18.00 годин по 19.00 годин, в зручний для дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 час в режимі реального часу (on-line) засобами комунікаційного зв`язку, зокрема, відеозв`язку (через Zoom, Viber, WhatsApp або інші зручні платформи).
-Щотижня у суботу з 14.00 години до 19.30 години, у неділю з 14.00 години до 19.30 години , в зручний для дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 час в режимі реального часу (on-line) засобами комунікаційного зв`язку, зокрема, відеозв`язку (через Zoom, Viber, WhatsApp або інші зручні платформи).
В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 гривень 96 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач- ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа - Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області ( місце знаходження: просп. Петра Калнишевського, буд. 69, смт Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області, 51800)

Суддя О.А. Караул