Справа № 133/1920/25 
Провадження № 33/801/375/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Закерничної А. О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Хоменчука Анатолія Олеговича – на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 21 травня 2025 року об 11 год 20 хв на А/Д М-21, 244 км., в с. Махнівка, Хмільницького району, водій ОСОБА_1 керував т/з «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу Draqer Alcotest 6810 ARAM 3608, результат позитивний – 0,29%. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори №476031, №476122, чим порушив п.2.9а ПДР. Дії ОСОБА_1 , посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.
Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Греяна Г. К. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що призвело до порушення права на захист, оскільки позбавило можливості надати суду пояснення, заперечення та докази.
При досліджені наявних в матеріалах справи доказів встановлено наявність відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано обставини складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .
Як вбачається з долучених до справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, що вони не є безперервними, більше того на жодному із відеозаписів не зафіксовано самого моменту проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». 
Дані обставини унеможливлюють встановлення дотримання поліцейським процедури огляду особи на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», та достовірності результатів такого огляду. Зокрема, відсутність відеозапису під час огляду на стан сп`яніння унеможливлює встановлення відомостей, які відображались на приладі «Драгер» перед початком освідування, а саме чи були значення проміле на нульовій позначці, чи продував ОСОБА_1 мундштук на протязі близько п`яти секунд не перериваючи видиху до характерного сигналу приладу, який сигналізує про спрацювання відсікаючого клапану та початку аналізу парів повітря. Також не зафіксовано, які показники проміле з`явились на приладі після проходження освідування та не зафіксовано момент друку протоколу приладу «Драгер» за результатами огляду ОСОБА_1 (момент друку не зафіксовано, що не виключає його роздруківку ще до проведення огляду). 
Сам же ОСОБА_1 заперечує дотримання поліцейським встановленого порядку проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки поліцейський не надав для огляду прилад «Драгер» перед початком огляду, не показав першочергові показники на приладі, не повідомив про необхідність видихати повітря до появи звукового сигналу (звукового сигналу взагалі не чув), та лише констатував наявність стану сп`яніння без демонстрації показників вимірювального приладу.
Також адвокат просить поновити строк на подання апеляційної скарги.
Судове засідання, призначене на 09 квітня 2026 року о 09 год 05 хв було відкладене за клопотання адвоката Хоменчука А. О.
В судове засідання, призначене на 16 квітня 2026 року о 09 год 05 хв ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, при цьому від адвоката Хоменчука А. О. повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його хворобою, однак суд вважає за необхідне у задоволенні вказаного клопотання відмовити та провести розгляд справи у відсутність учасників, оскільки подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення визначених законом строків розгляду апеляційної скарги, крім того з урахуванням зазначеного у довідці діагнозу, адвокат мав можливість прийняти участь у розгляді справи, зокрема в режимі відеоконференції, однак відповідного клопотання не заявив, при цьому відсутні докази щодо причин неявки в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
У клопотанні про поновлення строку адвокат зазначає, що справу було розглянуто у його відсутність, про розгляд справи він дізнався лише після надіслання постанови суду на електрону пошту 10 березня 2026 року, тому строк на оскарження постанови було пропущено з поважних причин.
За вказаних обставин, які підтверджуються матеріалами справи (а. с. 25), апеляційний суд з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого. 
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 337144, 21 травня 2025 року об 11 год 20 хв на А/Д М-21, 244 км., в с. Махнівка, водій ОСОБА_1 керував т/з «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу Draqer Alcotest 6810 ARAM 3608, результат позитивний – 0,29%. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори №476031, №476122, чим порушив п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).
Як видно із чеку приладу Alcotest 6810 (тест № 1407 від 21 травня 2025 року) результат огляду ОСОБА_1 об 11 год 28 хв 0,29 ‰. Чек містить підпис ОСОБА_1 (а. с. 7).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Результат огляду – позитивний 0,29 проміле. У графі «З результатами огляд згоден» стоїть підпис ОСОБА_1 (а. с. 6).
На а. с. 5 направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я.
До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських.
На відеозаписах зафіксовано як об 11 год 20 хв працівник поліції зупиняє автомобіль «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , представляється, повідомляє про відеофіксацію. Повідомляє причину зупинки – порушення швидкісного режиму. Просить пред`явити документи.
Об 11 год 22 хв поліцейський починає складати постанову за порушення ПДР.
Об 11 год 25 хв поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, той погоджується.
Об 11 год 26 хв поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі складеною постановою за ч. 1 ст. 122 КУпАП (постанова на а. с. 8).
Об 11 год 28 хв поліцейський робить контрольний замір повітря. ОСОБА_1 проходить огляд, результат – 0,29 проміле. Після проходження огляду ОСОБА_1 пропонує поліцейському неправомірну вигоду за те, щоб той його відпустив, поліцейський роз`яснює йому, що це передбачена кримінальна відповідальність. 
Об 11 год 30 хв поліцейський пропонує поїхати у заклад охорони здоров`я у випадку незгоди із результатами огляду, проведеного на місці зупинки, ОСОБА_1 відмовляється, повідомляє, що із результатом огляду згоден, знову пропонує його відпустити. Поліцейський запитує у ОСОБА_1 чи має пасажир його автомобіля посвідчення водія та пропонує йому далі керувати автомобілем. 
Після цього поліцейський складає адміністративні матеріали та об 11 год 59 хв ознайомлює із ними ОСОБА_1 , роз`яснює йому його права, видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.
Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.
Апеляційний суд погоджується, що відеозаписи не містять моменту продування Драгера, втім на ньому послідовно зафіксовано здійснення працівником поліції контрольного заміру повітря, водночас відповідно до чека Драгера його продування було здійснене об 11 год 28 хв, що відповідає обставинам події. Окрім того на відеозаписі із камери № 476031 зафіксовано показник проміле 0,29 після продування Драгера.
Із результатами огляду на місці зупинки ОСОБА_1 погодився, від проведення повторного огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, натомість пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду за не складання протоколу. 
Таким чином, наявні у матеріалах докази у своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, розглянувши справу за його відсутності.
Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 двічі викликався до суду, що підтверджується повідомленнями про доставку електронних повідомлень (а. с. 12, 17), втім у судове засідання жодного разу не з`явився. Інтереси ОСОБА_1 у суді представляв адвокат Хоменчук А. О., який двічі подавав клопотання про відкладення судових засідань. 
За таких обставин апеляційний суд вважає, що сторона захисту будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не була позбавлена можливості висловити свою позицію щодо обставин події принаймні у письмовому вигляді.
Окрім того суд звертає увагу на те, що ст. 268 КУпАП не перебачено обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
У рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Хоменчука Анатолія Олеговича – залишити без задоволення.
Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду         В. В. Оніщук