Справа № 740/1463/26 
Провадження № 2-о/740/78/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Ніжин 
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.03.2026 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Скадовськ Скадовського району Херсонської області.
В обґрунтування заяви посилається на те, що 23.12.2023 вона зі своїм чоловіком ОСОБА_2 перебували у дворі власного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В період часу між 14.00 год. до 15.00 год. під час бойових дій, територія населеного пункту зазнала атаки безпілотними літальними апаратами, внаслідок чого ОСОБА_2 отримав осколкове поранення. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18.00 год. ОСОБА_2 помер у лікарні в м. Скадовськ. 
Після смерті чоловіка, заявниця у м. Скадовську отримала довідку про смерть №С-00163 від 29.01.2024 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 29.01.2024. 
Вказані документи видані установами окупаційної влади на тимчасово непідконтрольній Уряду України території, тобто є такими, що не відповідають вимогам законодавства України, а тому не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті.
Відсутність свідоцтва про смерть ОСОБА_2 перешкоджає заявниці у оформленні документів, необхідних, зокрема, для прийняття спадщини.
Ухвалою судді 23.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено на 24.03.2026 судовий розгляд в порядку окремого провадження. 
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, у поданій заяві просила провести розгляд справи за її відсутності.
Представник заінтересованої особи надіслала заяву про розгляд справи без їх участі та відсутності заперечень. 
У відповідності до вимог ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Заявниця ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа органами соціального захисту населення, про що свідчить довідка від 26.02.2026 №7409-7002394529. 
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , заявниця ОСОБА_1 з 28.01.2002 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Козачі Лагері Цюрупинського району Херсонської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 год.00 хв. у м. Скадовськ Скадовського району Херсонської області, причина смерті: гостра легенево-сердечна недостатність, гемопневматоракс, травма інших та неуточнених органів грудної клітини, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та довідкою про смерть № С-00163, виданими 29.01.2024 Сімферопольським районним відділом РАЦС № 2 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим.
Як вбачається із указаних документів, прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження померлої особи відповідають паспортним даним ОСОБА_2 . 
Скадовський район Херсонської області включений до переліку тимчасово окупованої російською федерацією території України, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої, шостої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.
У абзаці 4 пункту 9 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940 (далі - Правила N 52/5), зазначено, що у разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи.
Згідно з пунктом 15 глави 5 розділу III Правил N 52/5 якщо державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про оголошення особи померлою або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, надісланого судом, свідоцтво про смерть оформлюється та видається заявнику під час його звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Наведені приписи Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначають, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт смерті.
Водночас Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації смерті на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту смерті та здійснення державної реєстрації смерті в позасудовому порядку.
Отже, заявниця ОСОБА_1 не може зареєструвати смерть ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану через відсутність документів встановленого зразка згідно законодавства України, які засвідчують цей факт.
Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. 
Суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.
Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого намібійського винятку, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини, Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій тимчасово окупованій території.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Згідно роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 № 985/0/208-21, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що надане в якості доказів свідоцтво про смерть та довідка про смерть, у яких дані про померлу особу (прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження померлого) відповідають даним ОСОБА_2 , хоча і не є документом встановленої форми про смерть, водночас вважаються доказами, які достовірно свідчать, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Скадовськ Скадовського району Херсонської області, Україна.
Встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації смерті чоловіка, реалізації спадкових прав.
На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 315-319, 430 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на території міста Скадовськ Скадовського району Херсонської області, Україна.
Рішення підлягає негайному виконанню.
Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу Державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя       І.М. Карпусь