24.03.26
33/812/120/26
Справа № 489/9917/25
Провадження № 33/812/120/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 березня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Богуславською О.М.,
за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Василинюка Володимира Володимировича, потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його представника – адвоката Дідняк Ірини Анатоліївни, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Василинюка Володимира Володимировича, та потерпілої ОСОБА_2 , поданої її представником - адвокатом Тимошиним Юрієм Володимировичем, на постанову судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 850 грн штрафу, 
У С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №528966 встановлено, що о 15 год 30 хв. 01.12.2025 року, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Bolt EV, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в районі будинку № 102 по вул. 6 Слобідській у м. Миколаєві, не слідкував за дорожньою обстановкою, при перестроюванні та зміні напрямку руху не увімкнув світловий показчик повороту, чим порушив п.2.3.б, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з автомобілем Audi A6, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власники - матеріальні збитки.
Постановою судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2026 року ОСОБА_1  визнано винним в інкримінованому правопорушенні та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 
06 березня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Василинюк В.В. подав апеляційну скаргу на постанову суду, просив її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Посилався на те, що у схемі ДТП не зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, оскільки ймовірне місце зіткнення зображене у вигляді перекресленого кола, без будь-якої прив`язки до межі перехрестя. Також належним чином не зафіксовано гальмівний слід автомобіля Audi A6, д.н.з. НОМЕР_3 та не відомо де він починається відносно межі перехрестя. Автомобіль Chevrolet Bolt EV, д.н.з. НОМЕР_2 також належним чином не зафіксований відносно межі перехрестя та відсутній необхідний вимір його розташування до краю перехрестя.
Також внаслідок ДТП отримали механічні пошкодження чотири інших транспортні засоби, у тому числі Toyota д.н.з. НОМЕР_4 , у схемі ДТП зазначено кількість учасників ДТП -6, проте описано тільки три транспортні засоби.
У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано потерпілих. Крім того зазначено «не слідкував за дорожньою обстановкою, при перестроюванні та зміні напрямку руху не вимкнув світловий покажчик повороту чим допустив зіткнення з рухаючимся зліва автомобілем Audi A6». При цьому вимога щодо необхідності подавати сигнали світловими покажчиками повороту регулюється пунктами 9.2 «б», 9.4 ПДР України. За пунктом 9.2 водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідно напрямку: б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом, за пунктом 9.4 – подавати сигнал покажчиком повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 метрів у населених пунктах за 150-200 метрів поза ними, і припиняти негайно після закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру)ю Сигнал забороняється подавати якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.
Згідно письмових пояснень водій ОСОБА_1 увімкнув покажчик повороту, почав змінювати траєкторію руху, побачив у дзеркало автомобіль Audi A6, д.н.з. НОМЕР_3 , який їхав позаду на великій швидкості і почав здійснювати обгін.
Свідчення водія автомобіля Audi A6, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 про те, що автомобіль Chevrolet Bolt д.н.з. НОМЕР_2 розпочав маневр без увімкнення покажчика повороту спростовується відеозаписом з камери відеоспостереження з будівлі № 101 по вул. 6 Слобідській.
З відеозапису вбачається, що автомобіль Chevrolet Bolt EV, д.н.з. НОМЕР_2 зупинився перед заїздом на прилеглу територію приблизно за 10 м, повільно почав рух, надав дорогу вантажному та легковому автомобілям, які рухаються у зустрічному напрямку, та відновив рух. На лівому дзеркалі автомобіля Chevrolet Bolt чітко видно миготливий покажчик повороту. Через кут направлення відеокамери з відеозапису зникає автомобіль Chevrolet Bolt, проте з`являється автомобіль Audi A6, який рухається на великій швидкості.
Момент зіткнення на відеозапису не зареєстровано, проте від початку руху автомобіля Chevrolet Bolt з миготливим покажчиком повороту до моменту, коли до цього місця доїжджає автомобіль Audi A6 складає менше 5 секунд, а до місця зіткнення ще більше. Тобто минає достатній час навіть для повної зупинки автомобіля Audi A6 до місця зміни напрямку автомобілем Chevrolet Bolt, за умови дотримання дозволеної у населеному пункті швидкості руху – 50 км/год.
Водій автомобіля Audi A6 ОСОБА_3 визнав, що рухався зі швидкістю 60-65 км.
Також апелянт вважає помилковим висновок суду про зміну водієм ОСОБА_1 своїх свідчень. Таких висновків суд дійшов тільки з тієї підстави, що у поясненнях, які були надані ОСОБА_1 на місці ДТП працівникам поліції, він зазначив, що бачив позаду автомобіль Audi A6 д.н.з. НОМЕР_3 . Тоді як у судовому засіданні він пояснив, що спочатку він бачив невідомий транспортний засіб, а той факт, що це був автомобіль Audi A6 д.н.з. НОМЕР_3 було встановлено після ДТП та він вказав це у своїх поясненнях за порадою поліцейського.
Також апелянт вважає помилковим висновок суду про наявність увімкненого покажчика повороту лише при від`їзді від бордюру, оскільки відеозаписом підтверджується, що автомобіль Chevrolet Bolt не був розташований біля бордюру та, відповідно, не починав рух від нього.
На 48-й секунді відеозапису дійсно вимикається покажчик повороту, однак у цей момент автомобіль Chevrolet Bolt вже повністю змінив напрямок руху та знаходиться на смузі зустрічного руху відносно припаркованих автомобілів на його смузі руху, а не займає крайнє ліве положення у своїй смузі руху.
Крім того, апелянт посилається на порушення водієм ОСОБА_3 пункту 14.2 «б» ПДР України, згідно якого перед початком обгону водій повинен переконатися у тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі руху, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч. Зазначене підтверджується проведеною патрульною поліцією службовою перевіркою, внаслідок чого відносно водія ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП за порушення вимог п.п. 10.1, 14.2 «б», де потерпілою особою визнано ОСОБА_1 .
Також апеляційну скаргу на постанову суду, діючи через свого представника – адвоката Тимошина Ю.В., подала ОСОБА_2 , яка зазначала, що належний їй автомобіль Toyota д.н.з. НОМЕР_4 також постраждав внаслідок ДТП за участі транспортних засобів Chevrolet Bolt д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та Audi A6, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Однак про це не зазначено у постанові суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Отримання пошкоджень належним їй транспортним засобом підтверджується схемою ДТП, в якій описано його механічні пошкодження, водночас у протоколі про адміністративне правопорушення вона не зазначена потерпілою.
Посилалася на те, що суд не вирішив поданого її представником клопотання про повернення матеріалів справи до Управління патрульної поліції для дооформлення та не зазначив її в якості потерпілої у своїй постанові. Зазначене перешкоджає їй у доведенні факту наявності матеріальних збитків, завданих протиправними діями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене просила постанову Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2026 рок скасувати, призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП). 
Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Правила дорожнього руху України (надалі - ПДР України) відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3).
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2025 року о 15 год 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Bolt EV, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в районі будинку № 102 по вул. 6 Слобідській у м. Миколаєві, не слідкував за дорожньою обстановкою, при перестроюванні та зміні напрямку руху не увімкнув світловий показчик повороту, чим порушив п.2.3.б, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з автомобілем Audi A6, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власники - матеріальні збитки.
Відповідно до п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Пунктом 10.4 ПДР України визначено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
З доданого до матеріалів справи відеозапису з будівлі № 101 по вул. 6 Слобідській вбачається, що початок руху автомобіля Chevrolet Bolt з крайнього правого ряду в лівий ряд з увімкненим покажчиком лівого повороту. Після закінчення маневру покажчик повороту вимкнувся та авто продовжило рух. Надалі транспортний засіб зникає з відеозапису.
Натомість на відеозаписі виникає транспортний засіб Audi A6, який рухається у тому ж напрямку. 
Таким чином, водій ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч, мав включити лівий покажчик повороту та повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Доказів того, що ОСОБА_1 вчинив такі дії матеріали справи не містять.
Отже, апеляційний суд вважає доведеним, що водій ОСОБА_1 не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки у вигляді появи автомобіля Audi, та допустив порушення п. 2.3.б та 10.1 ПДР України та, як наслідок - вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. 
Апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги про те, що зазначення у поясненнях, які надавались ОСОБА_1 працівникам поліції під час оформлення ДТП про те, що він побачив позаду автомобіль Audi A6 д.н.з. НОМЕР_3 , не можуть свідчити про те, що саме під час руху водій міг ідентифікувати марку та номер автомобіля, який наближався ззаду. Оскільки пояснення надавались після ДТП, то цілком очевидно, що марка та номер автомобіля зазначені ОСОБА_1 як уже встановлені. Таким чином невідповідностей у поясненнях ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції та у судовому засіданні не вбачається.
Однак ця обставина не спростовує порушення ОСОБА_1 пунктів 10.1 ПДР України, що призвели до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Не впливає на висновки суду і посилання захисника Василинюка В.В. на фактичне порушення ОСОБА_1 пунктів 9.2 «б» та 9.4 ПДР України, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки як правильно зазначив у своїй постанові суд першої інстанції порушення пунктів 9.2, 9.4 ПДР України йому не інкримінуються, а суд обмежений формулюванням обвинувачення, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, твердження апелянта про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення належно перевірені судом першої інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними.
В межах розгляду даної справи апеляційний суд досліджує наявні докази, враховує пояснення учасників ДТП, у тому числі водія ОСОБА_3 , та надає оцінку винуватості дій водія ОСОБА_1 , не надаючи при цьому оцінки правомірності дій водія ОСОБА_3 , дії якого можуть бути оцінені лише в межах порушеного відносно нього адміністративного провадження. 
З огляду на зазначене, апеляційна скарга захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Василинюка В.В. задоволенню не підлягає.
Щодо вимог апеляційної скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Тимошина Ю.В. про призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції, то норми КУпАП таких повноважень для суду не передбачають.
При цьому апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є потерпілою у ДТП, яка мала місце 01.12.2025 року о 15 год 30 хв. за участі транспортного засобу Chevrolet Bolt EV д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Audi A6 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , та належний ОСОБА_2 транспортний засіб Toyota д.н.з. НОМЕР_4 зазнав у цій ДТП технічних пошкоджень, а власниці спричинено матеріальних збитків.
Зазначене підтверджується схемою ДТП, а також доданими до справи фото та відео матеріалами.
З огляду на викладене доводи апеляційних скарг, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають жодних сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Таким чином неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною "поза розумним сумнівом".
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Василинюка Володимира Володимировича та представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Тимошина Юрія Володимировича залишити без задоволення.
Постанову судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду      Н.О.Тищук