ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4887/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач), з такими позовними вимогами:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у відмові Листом ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 01.09.2025 №3962-3958/1-17/8-2400/25 в поновленні належного розміру щомісячної виплати, як потерпілому від нещасного випадку на виробництві, у розмірі 70% від заробітної плати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок щомісячної виплати, як потерпілому від нещасного випадку на виробництві, у розмірі 70% від актуальної заробітної плати, станом на 01.08.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позов обґрунтовано тим, що відповідач, на думку позивача, протиправно відмовив йому у проведенні перерахунку щомісячної виплати, яка виплачується як потерпілому від нещасного випадку на виробництві, виходячи із місячного окладу станом на 01.08.2023, що складає 18400,00 грн.
Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячної виплати, яка виплачується позивачу як потерпілому від нещасного випадку на виробництві виходячи із заробітної плати станом на 01.08.2023, оскільки відповідна виплата проводиться із урахуванням середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку. При цьому, в подальшому підставами для проведення перерахунку щомісячної виплати є: зміна ступеня втрати працездатності; зміна складу сім`ї потерпілого. Також наголошувалося, що щомісячна страхова виплата підлягає перерахуванню щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні. На виконання зазначеного, пенсійний орган щороку з 1 березня проводить позивачу перерахунок щомісячної виплати на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні. Інших підстав для проведення перерахунку щомісячної виплати немає.
З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.10.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Позивач є особою з інвалідністю 2 групи (трудове каліцтво) та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивачу, як потерпілому від нещасного випадку на виробництві, призначено щомісячну страхову виплату згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 70% від середньомісячної заробітної плати перед настанням страхового випадку.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на 01.03.2023 розмір щомісячної страхової виплати становив 6411,57 грн, а станом на 01.03.2025 – 7717,95 грн (з урахуванням проведеного перерахунку на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні).
Вказане не заперечувалося відповідачем в ході судового розгляду справи та додатково підтверджується змістом листа відповідача від 01.09.2025 №3962-3958/І-17/8-2400/25.
Представник позивача звертався до філії "Подільський лісовий офіс" ДП "Ліси України" із запитом, в якому просив надати інформацію про тарифні ставки місячного окладу верстатника деревообробних верстатів 5 розряду на 2022-2023 роки.
Філія "Подільський лісовий офіс" ДП "Ліси України" листом від 07.07.2025 №6946/38-2-2-2025 надала представнику позивача відповідь, в якій, зокрема, зазначено, що з 01.08.2023 місячний оклад верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної ставки складає 18400,00 грн.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив, зокрема, провести перерахунок щомісячної страхової виплати як потерпілому від нещасного випадку на виробництві у розмірі 70% від 18400,00 грн (щомісячний оклад верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної сітки, що введено в дію з 01.08.2023 згідно листа філії "Подільський лісовий офіс" ДП "Ліси України" від 07.07.2025 №6946/38-2-2-2025). 
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 01.09.2025 №3962-3959/І-17/8-2400/25 відмовило позивачу у проведенні перерахунку щомісячної страхової виплати як потерпілому від нещасного випадку на виробництві у розмірі 70% від 18400,00 грн з огляду на відсутність правових підстав.
Вважаючи свої права порушеними в частині відмови у проведенні перерахунку щомісячної страхової виплати, позивач звернувся до суду з даним позовом.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.
Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 №16/98-ВР (далі – Основи, у редакції спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.
Згідно статті 1 Основ загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Статтею 2 Основ визначено, що законодавство України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування складається з цих Основ та прийнятих відповідно до них законів, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то застосовуються норми міжнародного договору.
Завданням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності, безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною з інвалідністю, хворим членом сім`ї, смерті громадянина та членів його сім`ї тощо.
Відповідно до статті 3 Основ право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У відповідності до положень статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов`язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Законом, який відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року №1105-XIV (далі – Закон №1105, у редакції спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Закону №1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (крім домашніх працівників, які не беруть добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.
Згідно частини 1 статті 30 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Частиною 7 статті 29 Закону №1105 визначено, що страхові виплати складаються із:
1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;
5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Статтею 31 Закону №1105 врегульовано питання проведення перерахунку розміру страхових виплат.
Так, перерахування сум щомісячних страхових виплат проводиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого.
Щомісячні страхові виплати підлягають перерахуванню щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Коефіцієнт перерахунку щомісячних страхових виплат відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначеного відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
За наявності фінансових можливостей бюджету уповноваженого органу управління розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для здійснення перерахування, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення.
Розмір такого збільшення визначається у межах бюджету уповноваженого органу управління за рішенням Кабінету Міністрів України.
Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати не підлягає зменшенню.
Згідно частини 1 статті 36 Закону №1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.
Середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 8 статті 36 Закону №1105).
Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески (частина 9 статті 36 Закону №1105).
У разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячна заробітна плата за бажанням потерпілого обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я. Сума страхової виплати в такому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється вiдпoвiднo до законодавства за сукупністю випадків ушкодження здоров`я (абзац 1 частини 9 статті 36 Закону №1105).
Відповідно до частини 14 Закону №1105 перерахування сум страхових виплат проводиться відповідно до частини другої статті 31 цього Закону.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку про те, що сума щомісячної страхової встановлюється з урахуванням середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я на підприємстві.
Крім того, підставами для проведення перерахунку щомісячної страхової виплати є лише зміна ступеня втрати професійної працездатності або зміна складу сім`ї померлого. 
Поряд з цим, щомісячні страхові виплати підлягають перерахуванню автоматично щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Аналогічні норми щодо підстав проведення перерахунку щомісячних страхових виплат передбачені розділом ХV Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України від 26.01.2024 №4-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 березня 2024 р. за № 353/41698.
Як встановлено судом, позивач є особою з інвалідністю 2 групи (трудове каліцтво), якому згідно Закону 1105-XIV призначено щомісячну страхову виплату як потерпілому від нещасного випадку на виробництві у розмірі 70% від середньомісячної заробітної плати перед настанням страхового випадку.
Філія "Подільський лісовий офіс" ДП "Ліси України" надала представнику позивача лист, в якому зазначено про те, що з 01.08.2023 місячний оклад верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної ставки складає 18400,00 грн.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив провести перерахунок щомісячної страхової виплати як потерпілому від нещасного випадку на виробництві у розмірі 70% від 18400,00 грн, тобто від щомісячного окладу верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної сітки, що введено в дію з 01.08.2023.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за результатами розгляду поданої заяви відмовило позивачу у проведенні перерахунку щомісячної страхової виплати з огляду на відсутність правових підстав. При цьому, відповідач звертав увагу, що щомісячна страхова виплата встановлюється із урахуванням середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я на підприємстві. Крім того, єдиними підставами для проведення перерахунку щомісячної страхової виплати є зміна ступеня втрати професійної працездатності або зміна складу сім`ї померлого, а також щороку, з 1 березня, страхова виплата підлягає автоматичному перерахунку на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Доводи позовної заяви в обґрунтування протиправності відмови відповідача у проведенні перерахунку щомісячної страхової виплати фактично зводяться лише до того, що з урахуванням частини 1 статті 36 Закону №1105 позивач має безумовне право на проведення перерахунку страхової виплати у розмірі 70% від щомісячного окладу верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної сітки (18400,00 грн), що введено в дію з 01.08.2023.
Надаючи оцінку наведеним доводам сторін, суд зазначає, що станом на 01.03.2023 розмір щомісячної страхової виплати позивача становив 6411,57 грн, що вказує на призначення відповідної страхової виплати до моменту введення в дію щомісячного окладу верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної сітки у розмірі 18400,00 грн.
Іншими словами, щомісячний оклад верстатника деревообробних верстатів 5 розряду у розмірі 18400,00 грн був введений в дію з 01.08.2023, тобто після призначення позивачу щомісячної страхової виплати як потерпілому від нещасного випадку на виробництві.
Разом з тим, зважаючи на імперативні положення частини 1 статті 36 Закону 1105-XIV, суд звертає увагу позивача на те, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я на відповідному підприємстві.
Таким чином, суд приходить до висновку, що щомісячний оклад верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної сітки у розмірі 18400,00 грн, що введено в дію з 01.08.2023, не може бути розрахунковою величиною при обчисленні щомісячної страхової виплати позивача, яка була призначена до 01.08.2023, оскільки апріорі не може вважатися середньомісячною заробітною платою, яку позивач мав до ушкодження здоров`я на підприємстві.
При цьому, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що щомісячний оклад верстатника деревообробних верстатів у розмірі 18400,00 грн являвся його середньомісячною заробітною платою, яку він мав до ушкодження здоров`я на підприємстві.
Крім того, визначаючись щодо підстав проведення позивачу перерахунку щомісячної страхової виплати, слід зазначити, що статтею 31 Закону 1105-XIV та розділом ХV Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, визначено вичерпні підстави для проведення перерахунку страхової виплати, а саме: зміна ступеня втрати професійної працездатності; зміна складу сім`ї померлого; автоматичний перерахунок щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Суд звертає увагу, що положення Закону 1105-XIV (зокрема частина 1 статті 36) та Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, не містять жодних правових норм, які б передбачали можливість проведення перерахунку щомісячної страхової виплати на підставі наданих відомостей про заробітну плату, що виплачується/виплачувалася на підприємстві за посадою, яку особа займала на момент ушкодження здоров`ю, після призначення їй відповідної щомісячної страхової виплати з урахуванням середньомісячної заробітної плати, яку вона мала до моменту ушкодження здоров`я на підприємстві.
За таких обставин, суд вважає безпідставними посилання позивача на частину 1 статті 36 Закону 1105-XIV як на підставу для проведення позивачу перерахунку щомісячної страхової виплати у розмірі 70% від 18400,00 грн - щомісячного окладу верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної сітки, що введено в дію з 01.08.2023, тобто після призначення позивачу щомісячної страхової виплати.
Між тим, позивачем не наведено підстав для проведення перерахунку щомісячної страхової виплати на умовах, визначених частиною 1 статті 36 Закону 1105-XIV, а саме: зміна ступеня втрати професійної працездатності або ж зміна складу сім`ї померлого.
Водночас, на виконання частини 2 статті 31 Закону 1105-XIV відповідачем проводиться перерахунок щомісячної страхової виплати позивача щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося позивачем.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку щомісячної страхової виплати у розмірі 70% від 18400,00 грн - щомісячного окладу верстатника деревообробних верстатів 5 розряду відповідно до тарифної сітки, що введено в дію з 01.08.2023 (після призначення щомісячної страхової виплати), оскільки проведення такого перерахунку не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України.
Відтак, заявлені позивачем вимоги щодо проведення перерахунку щомісячної страхової виплати у розмірі 70% від 18400,00 грн задоволенню не підлягають.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача свідчать про законність вчинених ним дій.
Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3,м. Чернівці,58002, код ЄДРПОУ 40329345).

Суддя В.О. Григораш