ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2026 р. Справа№ 910/11003/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Демидової А.М. 
Корсака В.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
апеляційні скарги Київської міської ради та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гармонія 20А20"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 (повний текст складено 18.11.2025)
у справі № 910/11003/25 (суддя Сергій Балац)
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гармонія 20А20"
до Київської міської ради
про стягнення 74 599,12 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
У вересні 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гармонія 20А20" (далі - ОСББ) звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою, у якій просило стягнути з Київської міської ради (далі - Рада) 73 047,63 грн, з яких 58 648,80 грн заборгованості по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 3 275,10 грн 3% річних та 11.123,73 грн інфляційних втрат.
На обгрунтування заявлених вимог ОСББ зазначає, що Рада як власник квартир №100 та №122 у будинку №20-А по вулиці Ушакова Миколи у м. Києві не здійснила сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

У заяві про збільшення позовних вимог ОСББ просило стягнути з Ради 74 599,12 грн, з яких: 60 169,94 грн основна заборгованість, 3 419,71 грн 3% річних та 11 009,47 грн інфляційні втрати. 
Ухвалою від 07.10.2025 Господарський суд міста Києва прийняв цю заяву розгляду.

Позиції учасників справи.
В поданих до суду заявах по суті спору та додаткових поясненнях відповідач позов відхилив з урахуванням: відсутності доказів перебування квартир АДРЕСА_1 у власності відповідача; відсутності пропозицій позивача на укладення договору про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території; відсутності надходження квитанцій на оплату послуг; обов`язку з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території саме у наймача; проживання в зазначених квартирах фізичних осіб на підставі ордерів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Ради на користь ОСББ 60 169,94 грн основної заборгованості, 6 855,91 грн витрат на правову допомогу та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Ради та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2025, Рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСББ у повному обсязі, стягнути з ОСББ суму сплаченого відповідачем судового збору.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права.
Апелянт зазначає, що відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.11.2016 №701 «Про передачу житлових будинків № № 16-А, 20, 20-А на вулиці Миколи Ушакова та № № 12, 14 на вулиці Прилужній на баланс ОСББ «Біличі» будинок 20-А (з усіма квартирами) на вулиці Миколи Ушакова в місті Києві був повністю переданий на баланс ОСББ за винятком нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва.
Рада зазначає, що матеріали справи не містять доказів направлення рішень загальних зборів ОСББ на її адресу як співвласника. Даний факт, на думку скаржника, суд не взяв до уваги, хоч і посилається на рішення загальних зборів як підставу стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку.
Апелянт відзначає, що у матеріалах справи відсутні докази проживання відповідача (безпосередньо не користується зазначеним майном та не отримує при цьому житлово-комунальні послуги для власних потреб) у квартирах АДРЕСА_1, відповідно, він не є мешканцем. Позивач не надав жодних доказів (квитанції, рахунки, акти, листи-претензії, вимоги) надання послуг відповідачу. Проте відповідач надав незаперечні докази того, що станом на 08.10.2025 у квартирах проживають мешканці-фізичні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та члени їх сімей. Отже, підстави для стягнення спірних внесків з Ради відсутні.
Посилаючись на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Рада зазначає, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. А отже споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє мешканців (споживачів послуг) обов`язку оплачувати надані їм послуги.

Позиції учасників справи.
ОСББ надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечує та наводить власні доводи на їх спростування. ОСББ просить залишити апеляційну скаргу Ради без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/11003/25 в частині задоволених позовних вимог - без змін.

Рада надала відповідь на поданий ОСББ відзив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11003/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Ради на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 до надходження матеріалів справи №910/11003/25.
18.12.2025 матеріали справи №910/11003/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу Ради на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/11003/25 залишено без руху. Надано Раді строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 726,72 грн у встановленому порядку. Попереджено Раду, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ради на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/11003/25. Повідомлено сторонам, що розгляд апеляційної скарги буде здійснюватися у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСББ та узагальнення її доводів.
Також не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2025, ОСББ звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Ради на користь ОСББ 11 009,47 грн інфляційних втрат за період прострочення з 01.07.2021 по 31.08.2025 включно та 3 419,71 грн 3% річних за період прострочення з 01.07.2021 по 30.09.2025 включно, а також здійснити новий розподіл судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи №910/11003/25 Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом.
ОСББ, погоджуючись із встановленими судом обставинами справи, вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що протоколи, якими оформлені рішення ОСББ, встановлюють розмір саме щомісячних внесків, які підлягають оплаті співвласниками багатоквартирного будинку кожного місяця.
На думку ОСББ, невизначення у протоколах строку для сплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території не означає, що вони можуть сплачуватися співвласниками у будь-який час, який вони вважають доцільним, а повинні сплачуватися регулярно (щомісяця), оскільки ОСББ утримує багатоквартирний будинок на регулярній основі та потребує фінансування зі сторони співвласників у розмірі, визначеному загальними зборами ОСББ, тобто до останнього числа поточного місяця за попередній з урахуванням правил, передбачених ч. 5 ст. 254 ЦК України. Апелянт зазначає, що за протилежного підходу для ОСББ було б неможливо забезпечити належне утримання багатоквартирного будинку і його прибудинкової території та виконання кошторису, адже ОСББ мусило би звертатися до кожного співвласника з вимогою сплатити його внески, що суперечить їх правовій суті. ОСББ вважає, що такі його доводи відповідають судовій практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11.05.2018 у справі №922/3087/17.

Позиції учасників справи.
Рада надала відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСББ відмовити повністю; апеляційну скаргу Ради - задовольнити.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 08.12.2025 апеляційну скаргу ОСББ передано колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11003/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСББ на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 до надходження матеріалів справи №910/11003/25.
18.12.2025 матеріали справи №910/11003/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу ОСББ на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/11003/25 залишено без руху. Надано ОСББ строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 3 633,60 грн у встановленому порядку. Попереджено ОСББ, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСББ на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/11003/25. Постановлено здійснювати розгляд апеляційних скарг ОСББ та Ради на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/11003/25 в одному апеляційному провадженні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Рішенням об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Біличі", оформленим протоколом від 05.04.2019, зокрема, вирішено вивести зі складу ОСББ "Біличі" багатоквартирні будинки №20 і 20А по вул. Ушакова у м. Києві.
Пунктом 1 статуту ОСББ, затвердженого рішенням загальних зборів ОСББ, оформленим протоколом від 11.04.2019 №1 та протоколом від 12.04.2019 №1 (далі - Статут), зокрема, визначено, що ОСББ створене власниками квартир та нежитлових приміщень, що розташовані за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Ушакова Миколи, буд. 20 та буд. 20А.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ОСББ (ідентифікаційний код: 43307104) 24.10.2019 створено ОСББ, номер запису: 10721020000044047.
Листом від 05.08.2025 № 107-6119 на адвокатський запит від 04.08.2025 №0408/25-01 Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила, що: станом на 05.08.2025 свідоцтва про право власності на квартири АДРЕСА_1 не оформлялись; приватизація зазначених квартир відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" не проводилась; відсутні будь-які відомості щодо набуття права власності мешканцями квартир АДРЕСА_1 на ці квартири.
Розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території затверджений рішеннями загальних зборів, що підтверджується: витягом з протоколу загальних зборів ОСББ від 30.12.2018 №6, яким, зокрема, вирішено затвердити на 2019 рік розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6,55 грн/кв. м; витягом з протоколу загальних зборів ОСББ від 06.02.2022 №6, яким, зокрема, вирішено встановити на 2022 рік розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території для квартир 1-го поверху в розмірі 6,67 грн/кв. м, для 2-10 поверхів - 7,50 грн/кв. м; витягом з протоколу загальних зборів позивача від 04.02.2025 №10, яким, зокрема, вирішено встановити на 2025 рік розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території для квартир 1-го поверху в розмірі 8,60 грн/кв. м, для 2-10 поверхів - 9,50 грн/кв. м.
Рада в період з липня 2021 року по вересень 2025 року внески на користь ОСББ у визначених вище розмірах не здійснювала.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення із відповідача внесків з утримання та використання майна, яка є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, які пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління урегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.
Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності (ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Частиною 1 ст. 5 цього Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку.
Положеннями ст. 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень.
Частинами 1, 2, 4 ст. 12 цього ж Закону встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.
Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон про ОСББ).
Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами (ст. 4 Закону про ОСББ»).
Статтею 10 Закону про ОСББ окрім іншого визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься, зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Згідно зі ст. 15 Закону про ОСББ співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників.
Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст. 16 Закону про ОСББ).

При цьому, визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, закон не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у т. ч. механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема, не встановлює для об`єднання співвласників багатоквартирного будинку права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (ч. 6 ст. 13 Закону про ОСББ).
Згідно зі ст. 511 ЦК України прийняті відповідно до статуту рішення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень в такому будинку, у т. ч. для орендарів нерухомого майна.
Виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.
Таким чином, наймачі квартир АДРЕСА_1, не будучи їх власниками, можуть бути зобов`язані сплачувати внески на утримання орендованого ним приміщення лише за умови, якщо такий обов`язок встановлений саме для них відповідним правочином (договором), але такий в матеріалах справи відсутній.
Рада надала копії ордерів на житлові приміщення від 15.02.1995 №121380, серія Б, та від 06.05.1995 №112, серія К, про вселення фізичних осіб (відповідального та членів сім`ї) у квартири АДРЕСА_1 , в яких зазначено про те, що такі ордери є єдиним документом для вселення в надане жиле приміщення, а також що такі ордери дійсні протягом 30 днів.
Також Рада надала витяги з реєстру територіальної громади про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, а саме у квартирах АДРЕСА_1 , станом на 08.10.2025.
Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, ордер на вселення у житло 1995 року (навіть з відомостями про відповідального на той час квартиронаймача) не вирішує питання про нинішнього належного відповідача - мешканця квартири щодо плати за утримання цього житла, тим більше щодо об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, законодавство про яке почало діяти з 2000 року.
Беручи до уваги кількість осіб, які зареєстровані як мешканці вказаних вище квартир, Раді необхідно мати чіткі докази щодо того, яка саме з цих дорослих осіб є відповідальним квартиронаймачем за сплату коштів на утримання будинку, і саме з цією особою мав бути укладений договір найму житла. Така особа може бути відповідачем у спорі про стягнення спірних коштів замість відповідача. Однак Рада таких доказів до матеріалів справи не надала.
Оскільки квартири АДРЕСА_1 не є приватизованими та не передані в приватну власність (що встановлено з листа Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.08.2025 №107-6119) та з огляду на відсутність правочину (договору), який передбачав би обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку, зазначені квартири перебувають у власності територіальної громади м. Києва, від імені та в інтересах якої функції та повноваження місцевого самоврядування здійснює відповідач, для якого положення Статуту та рішення загальних зборів позивача (в частині сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території) є обов`язковими в силу закону.
Пунктом 2 розділу 4 Статуту ОСББ, зокрема, визначено, що сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у т. ч. відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх мешканців. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у т. ч. відрахувань до резервного, ремонтного фондів, а також пені встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.
Суд встановив, що рішеннями загальних зборів цього об`єднання були ухвалені відповідні рішення, які визначили, зокрема, розмір внесків на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, розмір цільового внеску на капітальний ремонт та внеску на благоустрій та визначено строк, до якого ці внески повинні бути сплачені усіма співвласниками багатоквартирного будинку.
Рішення загальних зборів на час розгляду справи не скасовані, розміри внесків не визнавалися нечинними, тому вони є обов`язковими для виконання власниками квартир чи нежитлових приміщень, які зобов`язані нести обов`язки співвласників майна у багатоквартирному будинку.
Отже, особа, яка є власником приміщення, де створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні.
Надані ОСББ витяги з протоколів загальних зборів від 30.12.2018 №6, від 06.02.2022 №6 та від 04.02.2025 №10 містять лише визначені розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території без зазначення строків здійснення оплати таких внесків.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
ОСББ не надало до матеріалів справи письмової вимоги до Ради про сплату заборгованості, однак даний позов за висновком суду є такою вимогою.
У матеріалах справи відсутні докази сплати Радою на користь ОСББ заборгованості зі спірних внесків на утримання будинку та прибудинкової території (квартири АДРЕСА_1 ) в період з липня 2021 по вересень 2025 в сумі 60 169,94 грн.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ОСББ до Ради та задоволення позовних вимог ОСББ в частині стягнення з Ради 60 169,94 грн заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території.
Доводи апеляційної скарги Ради такого висновку не спростовують.
Оцінюючи наведені відповідачем доводи, колегія суддів врахувала висновки Верховного Суду у постанові від 02.09.2020 у справі №906/884/19. Так, визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (ч. 6 ст. 13 Закону про ОСББ).
Щодо користування спірною квартирою особами, які зареєстровані у ній, то ч. 4 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» дійсно передбачено, що зобов`язання зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.
Верховний Суд вважає, що, з урахуванням приписів ст. 511 ЦК України рішення, які прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ, є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень у такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна.
Верховний Суд констатував, що, враховуючи загальні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. 11 ЦК України), відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та ОСББ, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, який встановлений рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку умовами правочину (договору), який укладений з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку. Враховуючи наведене, квартиронаймачі як користувачі спірною квартирою зобов`язані сплачувати внески на утримання квартири, у якій проживають, лише за умови, якщо такий обов`язок встановлений відповідним правочином (договором).
Отже, обов`язок зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку покладається на особу, якій належить це майно, або на орендаря, якщо такий обов`язок покладений на нього відповідним договором.
Вище за текстом цієї постанови суд встановив, що у цій справі не надано доказів на підтвердження існування між квартиронаймачами та власником квартири договору на користування спірною квартирою, а тому суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність обов`язку користувачів згаданих квартир відшкодовувати орендодавцю чи надавачу у користування (власнику майна) понесені останнім (або навіть не понесені, але все одно обов`язкові до сплати) витрати на утримання об`єкта власності у розмірі, який встановлений рішенням ОСББ.
Отже, за відсутності погодження порядку сплати (відшкодування) та розміру внесків у взаємовідносинах власника спірної квартири та квартиронаймачів та недосягнення між відповідачем та квартиронаймачами згоди щодо укладення окремого договору на сплату внесків, обов`язок зі сплати таких платежів несе власник приміщень, для якого положення статуту та рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими в силу закону.
Посилання Ради на Закон України «Про житлово-комунальні послуги» колегія суддів не бере до уваги, оскільки внески на утримання будинку та прибудинкової території не є комунальною послугою у розумінні чинного законодавства України та не регулюються цим Законом.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСББ, в т. ч. посилань на висновки Верховного Суду у постанові від 11.05.2018 у справі №922/3087/17, суд зазначає таке.
У справі №922/3087/17 суди встановили факт обізнаності відповідача про прийняте рішення щодо затвердження внеску на утримання будинку та прийняття зобов`язань з його сплати. Зокрема, суд апеляційної інстанції у названій справі встановив, що рішення загальних зборів ОСББ "Молодість", викладене в протоколі №9 від 14.02.2015, було оприлюднено відповідно до Статуту та чинного законодавства України шляхом розміщення в місцях загального користування (в під`їздах, на дошках оголошень та інші). Крім того, відповідачу додатково було надіслано повідомлення про рішення загальних зборів засобами поштового зв`язку. У свою чергу співвласник - ТОВ "Такт" - не звертався до правління ОСББ "Молодість" із заявою про надання рішення загальних зборів під розписку. ТОВ «Такт» сплачувало внески на утримання будинку в квітні 2015 року в сумі 906,54 грн. та в жовтні 2015 року в сумі 906,54 грн.
Водночас у справі, що розглядається, суд не встановив обізнаності відповідача з прийнятими ОСББ рішеннями щодо розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території. У загальних зборах, на яких затверджувався розмір внесків, відповідач участі не брав; докази повідомлення відповідача про проведення таких загальних зборів у матеріалах справи відсутні.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які свідчили би про звернення ОСББ до Ради щодо сплати спірних внесків до подання позовної заяви.
Тому правовідносини у справі, що розглядається, та у справі №922/3087/17 не є подібними, а висновки Верховного Суду у постанові від 11.05.2018 у справі №922/3087/17 не є релевантними до справи №910/11003/25.
Отже, за встановлених вище обставин підстави для нарахування інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України (згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відсутні.
А отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 3.419,71 грн. та інфляційних втрат в сумі 11.009,47 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.
Колегія суддів відзначає, що в апеляційних скаргах ОСББ та Рада не вказують на свою незгоду з висновками суду в частині, що стосується судових витрат, зокрема, витрат ОСББ на професійну правничу допомогу, та не наводять доводів з цього приводу, а тому апеляційний суд здійснює апеляційний перегляд у встановлених ст. 269 ГПУ України межах - в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційні скарги Київської міської ради та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гармонія 20А20" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/11003/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/11003/25 залишити без змін. 

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційних скарг, покласти на скаржників.

4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді А.М. Демидова

В.А. Корсак