УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа №282/115/22       Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія 68        Доповідач Талько О. Б

Додаткова постанова 
Іменем України

19 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,
суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,
за участю секретаря Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Антонович Ольги Сергіївни, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : Служба у справах дітей Любарської селищної ради Житомирської області, орган опіки та піклування Любарської селищної ради Житомирської області, про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з батьком,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Антонович О.С., звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн за розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення Любарського районного суду Житомирської області від 29 липня 2025 року.
Заява обґрунтована тим, що постановою Житомирського апеляційного суду від 9 грудня 2025 року апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Денисенко В.М., залишена без задоволення, а додаткове рішення Любарського районного суду Житомирської області від 29 липня 2025 року, - без змін.
У судовому засіданні 9 грудня 2025 року адвокатом Антонович О.С. було усно заявлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги буде подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу в передбачений законом строк.
Зазначила, що у зв`язку з розглядом справи в Житомирському апеляційному суді Остропольським С.В. були понесені витрати на оплату правничої допомоги у загальному розмірі 6000 грн. 
Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Антонович О.С., про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до пункту третього частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя ст.270 ЦПК України).
За положеннями частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Разом із тим, відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Постанова Житомирським апеляційним судом ухвалена 9 грудня 2025 року.
11 грудня 2025 року, тобто впродовж п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови від 9 грудня 2025 року, через підсистему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 - адвокатом Антонович О.С., подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат із доказами на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Отже, з додержанням порядку частини восьмої ст.141 ЦПК України адвокатом Антонович О.С. заявлено про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги та подані докази на підтвердження їх розміру.
Відповідно до положень частин другої та третьої ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною четвертою ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята ст.137 ЦПК України).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. 
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою ст.137 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим.
Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
За таких обставин, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Так, надання та отримання позивачем послуг підтверджується договором про надання правничої допомоги № 10/09/1 від 10.09.2025 року; додатком № 1 від 10.09.2025 року до вказаного договору; двома актами сплати коштів від 10.09.2025 року та від 09.12.2025 року.
Згідно з вказаними документами вартість ознайомлення з апеляційною скаргою на додаткове рішення у справі № 282/115/22, вивчення та оцінка апеляційної скарги, складання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення у справі № 282/115/22 становить 4000 грн, представництво інтересів адвокатом Антонович О.С. в судовому засіданні 09.12.2025 року в Житомирському апеляційному суді становить 2000 грн. Загальна сума витрат на оплату правничої допомоги становить 6000 грн.
Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатом робіт, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів вважає, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 6000 грн у цьому випадку є завищеними порівняно з співмірністю і складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих ним послуг, враховуючи те, що не всі дії, вчинені адвокатом, були необхідними (неминучими) та дійсними, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу може бути зменшений до 3000 грн. 
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 

Керуючись ст.ст. 270,381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Антонович Ольги Сергіївни, задовольнити частково.
Ухвалити у справі № 282/115/22 додаткову постанову.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 
У задоволенні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: