П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3937/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.11.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 по 10.06.1994, період здійснення підприємницької діяльності з січня по травень 2024 року і призначити пенсію за віком з 16.05.2024.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступні обставини.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 03.07.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням від 10.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. Страховий стаж становить 24 роки 09 місяців 08 днів.
Рішенням від 10.09.2024 у справі №560/10619/24 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 03.07.2024 про призначення пенсії за віком та зарахування до страхового стажу періодів роботи в районі Крайньої Півночі з 03.09.1986 по 31.10.1986, з 01.11.1986 по 17.03.1987, з 17.03.1987 по 01.01.1991, з 02.01.1991 по 10.06.1994 на посаді електромонтера, старшого майстра, старшого інженера, головного механіка, енергетика Норільського металургійного комбінату ім.Завенягіна, який підлягає зарахуванню у пільговому обчислені (в полуторному розмірі), із урахуванням висновків суду.
На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №560/10619/24 відповідач повторно розглянув заяву від 03.07.2024 про призначення пенсії за віком та рішенням від 10.01.2025 відмовив, з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При аналізі наданих до заяви від 03.07.2024 документів до розрахунку страхового стажу в пільговому обчисленні (полуторному розмірі) зараховані періоди роботи з 03.09.1986 по 31.12.1990 в районі Крайньої Півночі в Норільському металургійному комбінаті ім Завенягіна. Страховий стаж становить 28 років 02 місяці 18 днів. Підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01 1991 по 31.12.1991 у пільговому обчислені (в полуторному розмірі) відсутні, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до страхового стажу до 01.01.1991 в порядку і на умовах, передбачених законодавством що діяло до 01.01.1991. Крім того, відсутні підстави для зарахування до розрахунку страхового стажу у тому числі на пільгових умовах періоду роботи з 01.01 1992 по 10.06 1994 згідно з трудовою книжкою від 28.05.1986 серії НОМЕР_1 , оскільки відповідно до статті 24-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності в тому числі і в пільговому обчислені за межами України у республіках колишнього Союзу РСР після 1 січня 1992 року, не зараховуються до страхового стажу при призначені пенсії в Україні.
Листом від 10.01.2025 пенсійний орган повідомив про результати повторного розгляду заяви від 03.07.2024.
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо призначення пенсії за віком, позивач звернувся з позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
За змістом частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі по тексту Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
З 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058- ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058- ІV).
Підставою звернення позивача до суду слугувало рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Зокрема, пенсійний орган при повторному розгляді заяви позивача від 03.07.2024 обчислив страховий стаж позивача 28 років 02 місяці 18 днів. Крім того, період роботи з 01.01 1991 по 31.12.1991 не обчислив у пільговому обчислені (в полуторному розмірі), а період роботи з 01.01.1992 по 10.06 1994 не врахував до страхового стажу загалом.
Надаючи оцінку вказаному, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зарахування позивачу періоду роботи з 02.01.1991 по 10.06.1994 на посаді головного механіка-енергетика Норільського металургійного комбінату ім. Завенягіна, оскільки у рішенні від 10.09.2024 у справі №560/10619/24 Хмельницький окружний адміністративний суд, скасовуючи рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.07.2024, вказав, що згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федераціїї про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність. На час роботи позивача в російській федерації Україна була учасником угоди, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин. Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж набутий позивачем на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.
Водночас, при повторному розгляді заяви позивача від 03.07.2024 пенсійний орган не врахував висновки суду у рішенні 10.09.2024 по справі №560/10619/24. 
Тому, період роботи позивача з 01.01.1992 по 10.06.1994, з врахуванням висновків викладених у рішенні суду від 10.09.2024, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Посилання відповідача у рішенні від 29.11.2024 на статтю 24-1 Закону №1058- ІV є безпідставним, оскільки тлумачення застосування Угоди між Урядом України і урядом російської федераціїї про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн суд проаналізував у судовому рішенні від 10.09.2024.
Стосовно зарахування до страхового стажу позивача підприємницьку діяльність з січня по травень 2024 року слід врахувати наступне.
Пунктом 3-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV включаються періоди, зокрема ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
З системного аналізу наведеної норми слідує, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону №1058-ІV включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.
За змістом індивідуальної відомості у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявна інформація про сплату позивачем страхових внесків з січня по квітень 2024 року.
Разом з тим, позивач надав квитанцію про сплату страхових внесків, зокрема, за травень 2024 року.
За приписами пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.
Разом з тим, пенсійний орган не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчать про застосування фінансових санкцій до позивача за несплату страхових внесків. Отже, відповідачем не наведене порушення з боку позивача, яке б відповідно до чинного законодавства стало підставою для не зарахування до страхового стажу періоду провадження ним підприємницької діяльності у травні 2024 року.
В розрізі викладеного, позивач не має відповідати за незбереження органами Пенсійного фонду України документів про нарахування страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування, а відсутність належних, достатніх та допустимих доказів наявності заборгованості позивача перед податковим та пенсійним органами, та квитанція від 04.03.2024 №9335-0532-3474-4378 підтверджує сплату позивачем необхідного платежу у травні 2024 року під час провадження підприємницької діяльності. Оскільки, адміністрування сплати страхових внесків (єдиного внеску) покладено на відповідний державний орган, то особа не може нести відповідальність за наповнення реєстру застрахованих осіб.
Отже, суд першої інстанції вірно виснував, що період здійснення підприємницької діяльності з січня по травень 2024 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.11.2024 підлягає скасуванню, а позивач, з врахування страхового стажу зарахованого пенсійним органом та судом, має право на призначення пенсії за віком з 16.05.2024.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.