КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року м. Київ № 320/30167/23
Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» (далі – позивач / ТОВ «СТС ГРУП») до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач, податковий / контролюючий орган), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.07.2023 № 00487690702;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.07.2023 № 00487760702;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.07.2023 № 00487740702.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність висновків Акта перевірки, на підставі яких контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вказавши, що різниця між даними бухгалтерського обліку та фактичними залишками товарно-матеріальних цінностей на складах за адресами: Київська область, с. Старі Петрівці, вул. Польова, 9 та Київська область, м. Біла Церква, вул. Узинська, 5-В, зумовлена боєм товару на складі. 
Щодо тверджень податкового органу про виявлення нестачі ТМЦ на складі за адресою: м. Київ, вул. І. Дзюби (до перейменування – Сім`ї Сосніних), 7 (далі – склад на вул. І. Дзюби), на загальну суму 10 411 970,30 грн позивачем наголошено, що відсутня розбіжність щодо залишків ТМЦ на вказаному складі між даними бухгалтерського обліку і результатами проведеної інвентаризації. Водночас з невідомих позивачу причин посадові особи ГУ ДПС відмовилися приймати участь у проведенні інвентаризації на складі за вказаною адресою, що підтверджується відсутністю підпису посадових осіб відповідача в інвентаризаційному описі. З огляду на викладене, позивач вважає помилковим донарахування ПДВ за квітень 2023 року на загальну суму 2 083 256,40 грн.
Окрім того, позивачем наголошено, що контролюючим органом не враховано, що товар на загальну суму 1 478 046 479,07 грн був 06.02.2023 переданий на відповідальне зберігання товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» (далі – ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР») згідно з договором 06.02.2023 № 22 і повернутий позивачу 05.06.2023, після чого проведено відповідну інвентаризацію. Різниці між даними бухгалтерського обліку та фактичними залишками ТМЦ на складах встановлено не було. Разом з тим, вказано, що товар на загальну суму 399 029 737,82 грн згідно з договором від 15.02.2022 № 15 (далі – Договір № 15) був переданий 18.02.2022 ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР» на відповідальне зберігання на склад вказаного контрагента за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 1-А. З огляду на окупацію російською федерацією вказаного міста провести інвентаризацію за вказаною адресою не видається за можливе. Позивачем наголошено, що висновки ГУ ДПС про ненадання під час перевірки означених вище відомостей і повідомлення такої інформації лише в останній день проведення перевірки – 16 червня 2023 року, не відповідає дійсності. Безпідставними, за позицією позивача, є і висновки податкового органу про недоведеність факту переміщення ТМЦ із складу відповідального зберігання на орендовані позивачем склади, оскільки означені обставини підтверджуються відповідними первинними документами: договорами, актами приймання-передачі майна, інвентаризаційними описами. При цьому товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, а тому їх відсутність не спростовує факту вчинення господарської операції, що узгоджується і з усталеною практикою Верховного Суду.
Окрему увагу позивач також звертав на те, що приписами підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України, Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за № 1365/26142 (далі – Положення № 879), не передбачено, що платник податків повинен проводити інвентаризацію фактично наявних ТМЦ, основних фондів та інших активів підприємства у присутності представників контролюючого органу. За позицією позивача, забезпечення такої присутності є правом, а не обов`язком платника податків, про що також вказував Верховний Суд у постановах від 23.07.2020 у справі № 640/5215/19, від 06.02.2020 у справі № 807/1556/17. Ненадання контролюючому органу пояснень щодо причин, через які інвентаризація ТМЦ не була проведена в рамках загальної інвентаризації ТМЦ станом на 29.05.2023, жодним чином не може свідчити про те, що такі ТМЦ були відсутні у залишках. Посилання ГУ ДПС про відсутність розумної економічної мети (ділової мети) при здійсненні господарської операції з передачі на відповідальне зберігання обмежених за термінами зберігання категорій товару, на думку позивача, є безпідставними, оскільки ТОВ «СТС-ГРУПП» є оптовим постачальником алкогольних напоїв та кондитерських виробів, але не має у власності такої кількості складських приміщень, які б дозволяли одночасно зберігати значну кількість товару, тому тимчасова передача ТМЦ ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР» була економічно ефективною.
На переконання позивача, застосування до ТОВ «СТС-ГРУПП» штрафу у розмірі 7 851 981,00 грн за відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) податкових накладних на загальну суму ПДВ 15 703 962 грн є, за позицію позивача, протиправним. Протягом квітня-липня 2023 року податковим органом було прийнято п`ять рішень про включення позивача до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, на підставі пункту 8 Критерії ризиковості платника податків. За наявності указаних рішень та відповідно до вимог пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, реєстрація усіх 13203 податкових накладних була б автоматично зупинена, якщо вони були б подані на реєстрацію до ЄРПН і для підготовки та подання документів для їх розблокування знадобилось витратити значний обсяг часу (10 років). Позивачем наголошено, що з 04.04.2023 і по дату прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ним постійно вживались заходи із подання до ГУ ДПС пояснень і документів з метою виключення з переліку ризикових платників податку, проте, відповідачем постійно приймаються нові рішення про включення ТОВ «СТС-ГРУПП» до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості. Враховуючи викладене, позивач вважає, що об`єктивно був позбавлений можливості зареєструвати податкові накладні в ЄРПН. Не реєстрація податкових накладних, складених у квітні 2023 року відбулася з незалежних від нього причин (обставин), що свідчить про відсутність вини платника податків як необхідної складової податкового правопорушення.
Позивачем зазначено, що твердження відповідача про незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів не відповідають дійсності, оскільки на всі запити ГУ ДПС позивач надавав відповідні пояснення та документи. Водночас, протягом податкової перевірки такі документи передавалися посадовим особам ГУ ДПС без будь-якої фіксації факту їх передачі. Після повідомлення посадовими особами відповідача в останній день перевірки, що ТОВ «СТС-ГРУПП» не надало документи і їх не буде враховано за результатами перевірки позивач листом від 16.06.2023 № 16.06.23/1 подав через канцелярію ГУ ДПС відповідні пояснення та документи.
Щодо висновку ГУ ДПС про завищення платником податків від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на загальну суму 129 762 грн позивачем наголошено, що в частині цього порушення акт перевірки не містить будь-якого обґрунтування.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.07.2023 №00487690702. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.07.2023 №00487740702 в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 128 899,66 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2024 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без задоволення. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 18.09.2025 касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2024 скасовано в частині задоволених позовних вимог, а також в частині розподілу судових витрат. Справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду в цій частині. В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2024 залишено без змін.
Приймаючи вказану постанову, Верховний Суд зазначив, що за актом перевірки фактичні залишки ТМЦ на складі були меншими за облікові на 10 411 970,30 млн грн, однак суди попередніх інстанцій не витребували додаток із переліком розбіжностей і не з`ясували, на підставі яких даних визначено суму фактичних залишків.
За висновками Верховного Суду, стверджуючи про відсутність підписів посадових осіб контролюючого органу на інвентаризаційному описі, складеному за адресою складу по вул. Івана Дзюби та долученому до матеріалів справи, суди попередніх інстанцій не встановили, які обставини слугували причиною відсутності цих посадових осіб, враховуючи, що за відомостями акта перевірки на усі інші склади направлялися представники ГУ ДПС.
Окрім того, вказано, що суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи надав позивач відповіді на запити податкового органу щодо встановлення розбіжностей на складі по вул. І. Дзюби та щодо використання цього складу в господарській діяльності товариства, і який був зміст цих відповідей.
Поряд з цим, Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що одним із основних доводів ГУ ДПС на підтвердження своєї позиції про заниження позивачем податкового зобов`язання в цій частині було те, що Договір № 15 та документи, складені на його виконання, взагалі не долучалися під час перевірки. Попри такі доводи суди попередніх інстанцій, в порушення вимог частини четвертої статті 9 КАС України, обставин надання Договору № 15 під час проведення перевірки або в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 ПК України, не встановлювали. За позицією позивача, усі документи він долучив разом із поясненнями від 16 червня 2023 року. Проте, суди попередніх інстанцій не дослідили додатки до вказаних пояснень, зокрема, чи містився у відповідному переліку Договір № 15 та складені на його виконання первинні документи. Якщо такий договір та відповідні документи не могли бути надані через певні причини, необхідним є з`ясування таких причин та надання оцінки їх поважності.
Верховним Судом зауважено, що судові рішення взагалі не містять посилання на те, який саме обсяг документів було надано позивачем саме до перевірки. Розділ IV «Інформативні додатки до акта (довідки) документальної перевірки» Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року № 702) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2022 року за № 36/37372, до таких додатків відносить опис отриманих копій документів. Проте, такого опису матеріали адміністративної справи не містять, а судами останній не витребовувався. 
Разом з тим, Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій не встановили, чи наданий в останній день перевірки позивачем обсяг документів охоплював обсяг запитуваних відповідачем документів, чи всі запитувані документи слід вважати такими, що пов`язані з предметом перевірки. Не встановлені судами також обставини обґрунтованості складення відповідачем актів про ненадання документів, а також відсутня оцінка добросовісності як платника податків, так і контролюючого органу в процесі реалізації наданих кожному із них прав та встановлених для них обов`язків у ході проведення податкової перевірки, а саме з 29 травня 2023 року по 16 червня 2023 року.
Наголошено, що відсутність вироку у кримінальному провадженні від 05.04.2023 №72023000210000025 не звільняє суд, який розглядає адміністративну справу, від обов`язку перевірити та надати належну оцінку повідомленим контролюючим органом фактичним обставинам, які встановлені в процедурах кримінального провадження і ставлять під сумнів реальний характер господарських операцій, тому що такі обставини входять до предмета доказування в адміністративній справі з відповідним предметом адміністративного позову.
Верховний Суд дійшов висновку, що судами було допущено формальний підхід до вирішення спору та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, які входять до предмета доказування.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 прийнято до провадження адміністративну справу, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
У поданих до суду письмових поясненнях відповідачем зазначено про правомірність висновків Акта перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, наголосивши на тому, що станом на кінець дня 29.05.2023, жодної інформації, окрім інвентаризаційних описів по товарам за адресою: м. Київ, Святошинський район, вул. Івана Дзюби,7 літ. А, стосовно перебування товарно-матеріальних цінностей на інших складах, місцях відповідального зберігання, в дорозі тощо до перевірки не надано. Разом з тим, вказано про ненадання оборотно-сальдових відомостей по рахунку 28 «Товари» в розрізі найменувань одиниць продукції, про що складено акти про ненадання пояснень та облікових регістрів від 31.05.2023 №2975/ж6/26-15-07-02-02, від 02.06.2023 №301/ж6/26-15-07-02-02, від 05.06.2023 №3042/ж6/26-15-07-02-02, від 07.06.2023 №3076/ж6/26-15-07-02-02, від 09.06.2023 №3129/ж6/26-15-07- 02-02, від 12.06.2023 №3156/ж6/26-15-07-02-02, від 13.06.2023 №3196/ж6/26- 15-07-02-02, від 20.06.2023 №3318/ж6/26-15-07-02-02. Таким чином, розбіжність між даними бухгалтерського обліку та фактичними даними щодо наявних залишків ТМЦ станом на 29.05.2023 (з урахуванням даних умовного продажу, який відображено 31.05.2023, проте безпосередньо стосується встановленої невідповідності облікових та фактичних показників) складає 1 886 066 864,53 грн., крім того ПДВ 377 213 372,91 гривень.
Окрім того, зауважено, що інвентаризаційні відомості станом на 06.06.2023 по складських приміщеннях м. Київ, вул. Екскаваторна, 35; м. Київ, вул. Промислова, 4-А, м. Київ, вул. Івана Дзюби, 7-а, складені за результатами проведення інвентаризацій без залучення посадових осіб Головного управління ДПС у м. Києві, а відтак мають ознаки формального складання та фізично не могли бути порівняні з даними бухгалтерського обліку суб`єкта господарювання.
Разом з тим, відповідач вважає безпідставними посилання позивача на Договір № 15 від 15.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання, укладеного між ТОВ «СТС- ГРУПП» (Поклажодавцем) та ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» (Зберігачем), відповідно до якого та на підставі акта приймання-передачі майна від 18.02.2022 №1 позивачем було передано, а ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» прийнято на відповідальне зберігання майно на загальну суму 399 029 737,82 грн. (місце зберігання майна: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 1-А). Наголошено, що копії вказаних договору та акту приймання-передачі під час проведення перевірки не надавалися, інформація щодо перебування частини ТМЦ на загальну суму 399 029 737,82 на відповідальному зберіганні за адресою Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 1-А була відсутня. Відтак, вважає, що вказані документи не відповідають критерію допустимості доказів в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. 
На переконання відповідача, суттєве значення для розгляду справи мають обставини, встановлені в межах кримінального провадження №72023000210000025, які стосуються зокрема, господарської діяльності позивача, а саме: ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» в період 2019-2023 років здійснювали закупівлю товарів широкого вжитку у суб`єктів реального сектору економіки, в подальшому відображали в себе на балансі велику кількість товарних залишків. Під час проведення інвентаризації працівниками податкової служби, встановлена відсутність товару загалом близько на 3 млрд грн, а отже є підстави вважати що ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» реалізували свій товар за готівкові кошти без відображення в податковій звітності тим саме ухилились від сплати ПДВ. З метою прикриття свого злочину ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» уклали договір зберігання з ТОВ «ТХ Партнер», згідно з яким нібито товар на момент проведення інвентаризації перебував в ТОВ «ТХ Партнер», однак слідчими заходами встановлено фіктивність цього правочину.
Відповідачем наголошено, що за результатами інвентаризації встановлено розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичними залишками товару (нестачу товарів на загальну суму 10411970,33 грн.). У ході проведення інвентаризацій за адресою м. Київ, вул. Івана Дзюби,7-а встановлено невідповідність фактичних залишків товарів обліковим даним (нестача товарів), конкретну номенклатуру якого в табличному вигляді зазначено у додатку 4, який є невід`ємною частиною акту перевірки.
Протокольною ухвалою від 03.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 
У судовому засіданні 03.12.2025, заслухавши пояснення сторін, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження. 
Дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи документи, оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд встановив таке.
ТОВ «СТС-ГРУПП» зареєстроване як юридична особа 01 квітня 2019 року. Основний вид економічної діяльності за кодами КВЕД є 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
У період з 29 травня 2023 року по 16 червня 2023 року (з урахуванням наказу ГУ ДПС від 09 червня 2023 року № 2845-п про продовження терміну проведення перевірки з 12 червня 2023 року по 16 червня 2023 року) посадовими особами ГУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СТС-ГРУПП» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2023 року, за результатами якої складено Акт від 23.06.2023 № 46172/26-15-07-02-02-03/42921807 (далі – Акт перевірки).
Перевіркою встановлено порушення:
- пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пункту 201.4 статті 201 ПК України, Положення № 879, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 379 166 867 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на загальну суму 129 762 грн;
- пунктів 201.1, 201.4, 201.10 статті 201 ПК України, а саме не здійснено реєстрацію податкових накладних на покупців – платників ПДВ на загальну суму ПДВ 15 703 962 грн та не здійснено реєстрацію податкових накладних на умовний продаж товарів на загальну суму ПДВ 379 296 629 грн;
- пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 ПК України, а саме платником податків не забезпечено зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.
На підставі висновків вказаного акта перевірки ГУ ДПС 14 липня 2023 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 00487690702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 473 958 584 грн, з яких за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 379 166 867 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 94 791 717 грн;
- № 00487760702, яким за не здійснення реєстрації податкових накладних до позивача застосовано штраф у сумі 7 855 381 грн;
- № 00487740702, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 129 762 грн.
За наслідками адміністративного оскарження Державна податкова служба України рішенням №22800/6/99-00-06-01-04-06 від 16 серпня 2023 року скаргу позивача залишила без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення – без змін.
Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Cуд зазначає, що розгляд вказаної справи здійснюється з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.09.2025 у справі №320/30167/23.
Таким чином, розгляду підлягають позовні вимоги в частині задоволених позовних вимог, а саме про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.07.2023 № 00487690702; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.07.2023 № 00487740702 в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 128 899,66 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Як встановлено судом, порушення, виявлене Головним управлінням ДПС у м. Києві під час перевірки та внаслідок якого було донараховано спірні суми податкового зобов`язання з ПДВ, стосується дотримання позивачем вимог підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України.
Так, за правилами підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Усталеною є практика Верховного Суду, що факт використання попередньо придбаних товарів у межах господарської діяльності має бути доведений тими документами, які зазвичай складаються суб`єктами господарювання за наслідками такого використання за правилами податкового та бухгалтерського обліку. В протилежному випадку платник зобов`язаний самостійно нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі, якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Абзацом десятим пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Статтею 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» 16.07.1999 № 996-XIV (далі – Закон № 996-XIV) встановлено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.
Верховний Суд неодноразово (зокрема, але не виключно у постановах від постановах від 06.02.2020 у справі № 807/1556/17, від 26.09.2023 у справі № 640/19859/21) вказував, що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів встановлено Положенням № 879.
Відповідно до пункту 5 розділу І вказаного Положення інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства.
Абзацом шостим пункту 7 розділу І Положення № 879 встановлено, що проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема, за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.
За змістом пункту 1 розділу ІІ Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення № 879 на підприємстві, де через великий обсяг робіт проведення інвентаризації не може бути забезпечено однією комісією, для безпосереднього проведення інвентаризації у місцях зберігання та виробництва розпорядчим документом керівника підприємства створюються робочі інвентаризаційні комісії.
Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Положення № 879 до початку перевірки фактичної наявності активів, зокрема, завершується обробка всіх документів щодо руху активів та формуються останні на момент інвентаризації реєстри прибуткових і видаткових документів або звіти про рух активів.
Відповідно до абзацу першого пункту 20 розділу ІІ Положення № 879 бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації).
Розділом ІV «Перевірка та оформлення результатів інвентаризації» Положення № 879, серед іншого, унормовано питання виявлення розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку.
Таким чином, інвентаризація передбачає перевірку і контроль наявності, складу, стану та відповідності наявних активів, зокрема запасів, даним бухгалтерського обліку на певну дату. Такого висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 30.05.2025 у справі № 420/373/24.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.
Абзацами першим, другим частини третьої статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Частиною п`ятою статті 9 Закону № 996-XIV визначено, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону № 996-XIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186 (далі – Інструкція) на рахунку 28 «Товари» ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. Цей рахунок використовують в основному збутові, торгові та заготівельні підприємства і організації, а також підприємства громадського харчування. На субрахунку 281 «Товари на складі» ведеться облік руху та наявності товарних запасів, що знаходяться на оптових та розподільчих базах, складах, овочесховищах, морозильниках тощо. На рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» ведеться узагальнення інформації про розрахунки з покупцями та замовниками за відвантажену продукцію, товари, виконані роботи й послуги, крім заборгованості, яка забезпечена векселем, а також узагальнюється інформація про розрахунки з учасниками промислово-фінансової групи.
Отже, за загальним правилом, господарські операції підлягають відображенню в облікових регістрах у періоді їх здійснення. При цьому перед початком проведення інвентаризації мають бути сформовані відповідні звіти про рух активів.
Як вбачається з Акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТС-ГРУПП» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2023 року, у межах документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТС-ГРУПП», яка проводилася з 29.05.2023 по 16.06.2023, відповідач відповідно до вимог підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України направив позивачу запит від 29.05.2023 № 21200/І/26-15-07-02-02-09 про проведення за участю представників Головного управління ДПС у м. Києві інвентаризації товарно-матеріальних цінностей ТОВ «СТС-ГРУПП», а саме залишків товарів за адресами: м. Київ, вул. Івана Дзюби, 7; Київська обл., м. Біла Церква, вул. Узинська, 5-в; Житомирська обл., м. Житомир, вул. Комерційна, 5; Київська обл., Баришівський р-н, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, 26 а; Київська обл., Вишгородський р-н, с. Старі Петрівці, вул. Польова, 9; Чернігівська обл., м. Чернігів, Новозаводський р-н, вул. Громадська, 62. 
Посадовим особам ТОВ «СТС-ГРУПП» вручено запити від 29.05.2023 №1, від 30.05.2023 №5, від 01.06.2023 №6, від 05.06.2023 №9, від 07.06.2023 №11, від 09.06.2023 №13, від 12.06.2023 №14, від 13.06.2023 №15 щодо надання в паперовому та електронному вигляді наступних документів:
- загальна оборотно-сальдова відомість по рахунку 28 в розрізі номенклатурних одиниць станом на 30.05.2023; 
- оборотні відомості по рахунку 28 та/або інвентаризаційні описи в розрізі номенклатурних одиниць окремо за кожним місцем зберігання станом на 30.05.2023; 
- загальна оборотно-сальдова відомість в розрізі субрахунків за квітень 2023 року;
- загальних обсягів реалізації товарно-матеріальних цінностей за квітень 2023 року та в період з 01.05.2023 по 29.05.2023 (включно), - загальних обсягів придбання товарно-матеріальних цінностей (що оприбутковані на рахунку 28 «Товари») за квітень 2023 року та в період з 01.05.2023 по 29.05.2023 (включно), - оборотно-сальдова відомість по рахунку 28 «Товари» в розрізі найменувань товару за період з 01.04.2023 по 29.05.2023 (включно), - загальну оборотно-сальдову відомість за квітень 2023 року та за період з 01.05.2023 по 29.05.2023 (включно).
У період з 29.05.2023 по 13.06.2023 Головним управлінням ДПС у м. Києві було вручено позивачу 15 запитів про надання пояснень на документів, стосовно яких в подальшому було складено 12 актів про ненадання документів (пункт 2.13 Акта перевірки; том 1 а.с.118-119).
Із змісту долучених до матеріалів справи відповідачем запитів про надання документів слідує, що, серед іншого, контролюючий орган просив платника податків надати:
- загальну оборотно-сальдову відомість за квітень 2023 року та за період з 01 травня 2023 року по 29 травня 2023 року включно, загальні обсяги придбання ТМЦ (що оприбутковані на рахунку 28 «Товари») за квітень 2023 року та в період з 01 травня 2023 року по 29 травня 2023 року включно, оборотно-сальдову відомість по рахунку 28 «Товари» в розрізі найменувань товару за період з 01 квітня 2023 року по 29 травня 2023 року включно, загальну оборотно-сальдову відомість за квітень 2023 року та за період з 01 травня 2023 року по 29 травня 2023 року включно, обороти (в розрізі субрахунків) за квітень 2023 року та за період з 01 травня 2023 року по 29 травня 2023 року включно по рахункам 63, 36, 381, 371 (відповідно до запитів № 5 від 30 травня 2023 року [том 4 а.с.132], № 6 від 01 червня 2023 року [том 4 а.с.133-134], № 9 від 05 червня 2023 року [том 4 а.с.137], № 11 від 07 червня 2023 року [том 4 а.с.139], № 13 від 09 червня 2023 року [том 4 а.с.141], № 14 від 12 червня 2023 року [том 4 а.с.142], № 15 від 13 червня 2023 року [том 4 а.с.143-144]);
- інформацію про товар на відповідальному зберіганні (договір, акт приймання-передачі товару, адреси зберігання, відповідальні особи) (відповідно до запитів № 2 від 29 травня 2023 року [том 4 а.с.129], № 6 від 01 червня 2023 року);
- пояснення щодо встановлення розбіжностей на складі по вул. І. Дзюби та щодо використання цього складу в господарській діяльності (відповідно до запитів № 12 від 08 червня 2023 року [том 4 а.с.140], № 13 від 09 червня 2023 року, № 14 від 12 червня 2023 року);
- пояснення та документальне підтвердження щодо різниці між залишками ТМЦ станом на 19 травня 2023 року та інвентаризаційними описами, наданими до перевірки, що становить 1 млрд 147 млн грн (запити № 14 від 12 червня 2023 року, № 15 від 13 червня 2023 року).
Листом від 16.06.2023 № 16.06.23-1 (в останній день перевірки; том 3 а.с.139-141) Товариство надало податковому органу копії таких документів: 
- договір оренди, укладений між ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «ГУДЕВАС» б/н від 18 травня 2023 року, з актом та довідкою про внесення місць зберігання алкогольних напоїв; 
- договір суборенди № 214 від 01 травня 2023 року, укладений між ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» з актом та довідкою про внесення місць зберігання алкогольних напоїв; повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП від 06 червня 2023 року з квитанцією; 
- накази на інвентаризацію № 8-Е, № 9, № 10-П від 06 червня 2023 року; 
- інвентаризаційні відомості на складах по вулицях Екскаваторній, Промисловій та І. Дзюби; 
- оборотно-сальдові відомості по рахунку 281 за квітень 2023 року, за період з 01 травня 2023 року по 29 травня 2023 року, за період з 01 травня 2023 року по 06 червня 2023 року; 
- обороти по рахунку 36 за квітень 2023 року; 
- договір № 22 про надання послуг відповідального зберігання від 06 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР», з актами приймання-передачі товару від 06 лютого 2023 року та від 05 червня 2023 року; 
- 17 податкових накладних на умовний продаж. 
З матеріалів справи вбачається, що донарахування позивачу податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 377 213 373,00 грн. зумовлено виявленням розбіжностей між даними бухгалтерського обліку та фактичними даними щодо наявних залишків ТМЦ станом на 29.05.2023 в сумі 1 886 066 864,53 грн. 
Позивач пояснив, що різниця між залишками ТМЦ в бухгалтерському обліку та на складах зумовлена тим, що значна частина товару перебувала на відповідальному зберіганні у ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР», який у повному обсязі було повернуто на склади позивача 05 червня 2023 року.
Обгрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «СТС-ГРУПП» посилається на наданий разом з позовною заявою Договір № 15 від 15.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання, укладений між ТОВ «СТС-ГРУПП» (Поклажодавцем) та ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» (Зберігачем) та зазначає що відповідно до Акту приймання-передачі майна № 1 від 18.02.2022 ТОВ «СТС-ГРУПП» передано, а ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» прийнято на відповідальне зберігання майно на загальну суму 399 029 737,82 грн. Місце зберігання майна: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 1-А
Позивач зазначає, що вказані документи, а саме Договір № 15 від 15.02.2022, Акт № 1 від 18.02.2022 приймання-передачі майна, Акт № 18022022-1 від 18.02.2022 надання послуг за Договором № 15 від 15.02.2022, банківські документи, підтверджуючі здійснення часткової оплати послуг по Договору № 15 від 15.02.2022, вказують на здійснення господарських операцій між ТОВ «СТС- ГРУПП» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР», з надання послуг відповідального зберігання товару.»
Проте, як свідчать матеріали справи, копії вказаних договору та акту приймання-передачі під час проведення перевірки не надавалися, а відтак, інформація щодо перебування частини ТМЦ на загальну суму 399 029 737,82 на відповідальному зберіганні за адресою Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 1-А у контролюючого органу була відсутня. 
Судом встановлено, що претензії податкового органу до позивача стосувалися, здебільшого, порушення останнім вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України та наявності підстав для застосування наслідків, передбачених пунктом 44.6 статті 44 ПК України. 
Слід зазначити, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору (зокрема, але не виключно, постанови від 24 лютого 2020 року у справі № 440/4443/18, від 27 квітня 2022 року у справі № 420/13197/20).
Отже, за існування відповідних доводів і обставин перевірці з боку суду також підлягають обставини вжиття платником податків всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної податкової перевірки, сприяння контролюючому органу у здійсненні податкового контролю, а також добросовісність та безсторонність контролюючого органу під час реалізації своїх повноважень.
Верховним судом сформовано висновок, викладений в постанові від 31.07.2024 у справі №380/5630/23 щодо наслідків ненадання платником податків до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Так, Верховний Суд в постанові від 31.07.2024 у справі №380/5630/23 зазначив наступне: 
«Відповідно до вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. 
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення». 
Таким чином, у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 29.05.2020 (справа №826/27811/15), від 06.08.2019 (справа №160/8441/18), від 31.01.2020 (справа №826/15328/18), від 03.10.2023 (справа №420/534/20) Верховний Суд сформулював такий висновок. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
У постанові від 08.09.2019 (справа №802/1069/13-а) Верховний Суд також зауважував, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.
Отже, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, вбачається, що Договір № 15 від 15.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання та Акт приймання-передачі майна № 1 від 18.02.2022 не відповідають критерію допустимості доказів в розумінні КАС України, з огляду на той факт, що такі документи не надавалися позивачем ні під час проведення перевірки, ні протягом строку, визначеного в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 ПК України.
При цьому, позивачем жодним чином не обґрунтовано неможливість надання таких доказів контролюючому органу під час проведення перевірки з причин, які в силу приписів статті 44 ПК України вважаються поважними. 
Окрім того, на підтвердження здійснення господарських операцій між ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» з надання послуг відповідального зберігання товару (крім зазначених вище Договору №15 від 15.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання та Акту приймання-передачі майна № 1 від 18.02.2022) позивач посилається на Договір №22 від 06.02.2023, Акти приймання-передачі майна № 2023/02-1 від 06.02.2023 та 2023/06-1 від 05.06.2023, Акт наданих послуг за Договором № 22 від 06.02.2023.
Згідно з податковою інформацією ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР», код ЄДРПОУ 44036675, з 13.10.2023 змінило назву на ТОВ «САНСЕТ-КЛАЙН ТРЕЙД» та перейшло на облік до ГУ ДПС у Донецькій області (м. Краматорськ), а засновником/директором став ОСОБА_1 (код 3391516537, Казахстан, місто Алмати, вулиця Поштова 55)
Остання звітність з податку на додану вартість подана за серпень 2023 року, фінансова звітність, яка б давала змогу відстежити факт наявності дебіторської заборгованості, за 2023 рік не подавалась. Розрахунки земельного податку або податку на нерухоме майно, що свідчили про наявність місць зберігання, до податкових органів не подавались.
Заборгованість ТОВ «СТС-ГРУПП» перед ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» за Договором від 06.02.2023 № 22 згідно картки рахунку 6311 складає 12 814 928,57 грн. (13334928,57 грн. (відповідно до актів наданих послуг) – 20000,0 грн. - 500000,0грн. (оплати) =12814928,57 грн.).
З наданих позивачем документів убачається, що перша оплата за послуги відповідального зберігання в сумі 20 000,0 грн. (0,15 % від загальної вартості послуг) здійснена 16.06.2023, тобто в день надання інформації до Головного управління ДПС у м. Києві.
За результатами аналізу ЄРПН встановлено, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» не реєструвало податкову накладну в сумі ПДВ 355 500 грн. (акт від 06.02.2023 №06022023-1 на загальну суму 2133000 грн.) на адресу ТОВ «СТС-ГРУПП». Сума податкових зобов`язань ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» згідно декларації з ПДВ за лютий 2023 року (вх. ГУ від 13.03.2023 № 9047765521) складає 25 155 грн. 
З березня 2023 по серпень 2023 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» рядок «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою та ставкою 7 %, крім ввезення товарів на митну територію України» по взаємовідносинам з ТОВ «СТС-ГРУПП» не задекларовано, податкові накладні не зареєстровано (акти від 28.02.2023 №28022023-1 на суму 1867928,57 грн., від 31.03.2023 №31032023-1 на суму 2274000,0 грн., від 30.04.2023 №30042023-1 на суму 2274000,0 грн., від 31.05.2023 №31052023-1 на суму 2274000,0 грн., від 05.06.2023 №05062023-1 на суму 2512000,0 грн.) а за вересень 2023 (коли згідно експертного дослідження відбулась оплата в сумі 500 000,0 грн.), податкову звітність ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР» вже не подавав.
ТОВ «СТС-ГРУПП» до суду надано акти про надання послуг, укладених з ТОВ «ТОРГОВИЙ ХОЛДИНГ «ПАРТНЕР». 
Однак, як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки зазначені акти не надавались.
Що використання податкової інформації під час розгляду даної справи, суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 74.1, 74.3 статті 74 ПК України податкова інформація зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, є державною власністю. 
Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.
Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.
Суд звертає увагу, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер, однак, з урахуванням інших доказів у своїй сукупності, враховується судом під час розгляду справи.
Судом встановлено, що ТОВ «СТС-ГРУПП» не подавалися заперечення на висновки акта перевірки, які могло б слугувати підставою для проведення додаткової перевірки на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, в ході якої була б можливість проведення повторної інвентаризації ТМЦ.
Стосовно порушень, які пов`язані із встановленими нестачами, станом на дату завершення інвентаризацій, а саме 30.05.2023, суд зазначає, що посадові особи ТОВ «СТС-ГРУПП» були ознайомлені з результатами проведених інвентаризацій, в тому числі надавали відповідні пояснення. У випадку незгоди з їх результатами, посадові особи ТОВ «СТС-ГРУПП» могли б ініціювати проведення повторних інвентаризацій в рамках проведення перевірки, або ж в рамках додаткової перевірки в ході розгляду заперечень. Проте, жодних зауважень щодо документування результатів проведення інвентаризацій, ні в ході перевірки, ні після їх завершення, не надходило.
Разом з тим, у матеріалах справи наявна інформація щодо відкритих кримінальних проваджень, які стосуються в тому числі господарської діяльності ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР». 
Так, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України листом від 09.08.2023 № 11/4.2.1/19433-23 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві від 10.08.2023 № 37935/5) повідомлено про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №72023000210000025 від 05.04.2023 за фактом умисного ухилення від сплати податків за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.
У вказаному листі зазначено, що 02.08.2024 з кримінального провадження №72023000210000025 від 05.04.2023, виділено матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження за №72024000210000015 за підозрою директора ТОВ «СТС-ГРУПП» ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України та директора ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР» ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України. 
Згідно наявної інформації, службові особи ТОВ «СТС-ГРУПП» (код ЄДРПОУ 42921807) використовуючи підприємства ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» (код ЄДРПОУ 42933160), ТОВ «ЯКІСНИЙ СИСТЕМНИЙ СЕРВІС 2020» (код ЄДРПОУ 38591109), ТОВ «НАЙКРАЩІ ЛОГІСТИ 2020» (код ЄДРПОУ 40762306) та інші підприємства, в період 2019-2022 років, здійснивши закупівлю товарів широкого вжитку, в тому числі лікеро–горілчаних виробів та слабоалкогольних напоїв, в подальшому реалізували товарно-матеріальні цінності поза податковим обліком за готівкові кошти з одночасним декларуванням наявності значних обсягів товарних залишків на складських приміщеннях
Відповідно до матеріалів досудового розслідування, а також згідно матеріалів податкових перевірок ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» в період 2019-2023 років здійснюють закупівлю товарів широкого вжитку у суб`єктів реального сектору економіки, в подальшому відображають в себе на балансі велику кількість товарних залишків. Під час проведення інвентаризації працівниками податкової служби, встановлена відсутність товару загалом близько на 3 млрд грн, а отже є підстави вважати що ТОВ «СТС-ГРУПП» та ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» реалізували свій товар за готівкові кошти без відображення в податковій звітності тим саме ухилились від сплати ПДВ. З метою прикриття свого злочину ТОВ «СТСГРУПП» та ТОВ «АЛЬЯНС-ЛОГІСТИК» уклали договір зберігання з ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР», згідно якого нібито товар на момент проведення інвентаризації перебував в ТОВ «ТХ «ПАРТНЕР», однак слідчими заходами встановлено фіктивність цього правочину.
Cуд зазначає, що відсутність вироку у кримінальному провадженні не звільняє від обов`язку перевірити та надати належну оцінку повідомленим контролюючим органом фактичним обставинам, які встановлені в процедурах кримінального провадження і ставлять під сумнів реальний характер господарських операцій, тому що такі обставини входять до предмета доказування в адміністративній справі з відповідним предметом адміністративного позову. 
Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову випливає з такого принципу адміністративного судочинства як офіційне з`ясування всіх обставин справи, закріпленого нормами статті 2, частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту яких суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. 
Подібний висновок сформульовано Верховним Судом у постановах від 02.10.2018 у справі № 826/6146/16, від 31.01.2024 у справі № 640/1595/21.
Верховний Суду у постанові від 05.03.2020 у справі № 826/9368/15 вказав, що у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.09.2025, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції справу № 320/30167/23 з приводу наданого Позивачем Висновку експерта №288/5 від 18.12.2023 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України та наданих Відповідачем Висновку експерта № 3517 та Висновку комісійної експертизи Українського науково - дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 10.04.2024 №52/5 зазначив, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Водночас, суд наголошує, що першочерговому вирішенню у цій справі підлягає питання саме дотримання позивачем вимог статей 44, 85 ПК України щодо своєчасного і належного надання до перевірки усіх документів, пов`язаних з її проведенням. 
Суд зауважує, що питання прийнятності / неприйнятності спірних інвентаризаційних описів належить до виключної компетенції суду, відтак посилання на висновки експерта в означеній частині є безпідставними.
Донарахування позивачу податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 2 082 393,66 грн обумовлене виявленням нестачі ТМЦ за наслідками інвентаризації, проведеної 29 травня 2023 року, на складі по вул. І. Дзюби на загальну суму 10 411 970,30 грн. 
Позиція позивача в частині означеного порушення полягає в тому, що на складі по вул. І. Дзюби згідно із відомостями долученого до матеріалів справи інвентаризаційного опису жодних розбіжностей не встановлено; залишок ТМЦ на складі становив 66 767 306,98 грн. При цьому позивач зазначає, що на інвентаризаційному описі від 29.05.2023 відсутні підписи посадових осіб контролюючого органу, що ніби-то свідчить про те, що вони не брали участі в процесі інвентаризації. 
Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на таке. 
Під час проведення перевірки ТОВ «СТС-ГРУПП», відповідно до запиту Головного управління ДПС у м. Києві від 29.05.2023 №21200/І/26-15-07-02-02-09, щодо проведення інвентаризації за участю ДПС, згідно з пп.16.1.5 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2, пп.20.1.6 п. 20.1 ст.20, п.85.8 ст.85 ПКУ, 29.05.2023, 30.05.2023 та 02.06.2023 було проведено інвентаризації товарно - матеріальних цінностей ТОВ «СТС-ГРУПП», а саме залишків товарів: за адресами: м. Київ, вул. Івана Дзюби,7, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Узинська, 5-в, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Комерційна, буд 5, Київська обл., Баришiвський район, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, буд 26 а, Київська обл., Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул.Польова, 9, Чернігівська область, м. Чернігів, Новозаводський район, вул. Громадська, 62
Відповідно до наказу ТОВ «СТС-ГРУПП» від 29.05.2023 №8 «Про призначення робочої інвентаризаційної комісії на складі за адресою м. Київ, вул. Івана Дзюби,7-а» проведено інвентаризацію.
За результатами інвентаризації встановлено розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичними залишками товару (нестачу товарів на загальну суму 10411970,33 грн.). Залишки товарів - 66767306,98 гривень. 
У ході проведення інвентаризацій по зазначеним вище адресам встановлено невідповідність фактичних залишків товарів обліковим даним (нестача товарів), що підтверджується додатком 4 до Акта перевірки. 
В акті перевірки чітко зазначено, що за результатами інвентаризації встановлено розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичними залишками товару (нестачу товарів на загальну суму 10411970,33 грн.). Залишки товарів - 66767306,98 гривень. У ході проведення інвентаризацій по зазначеній адресі встановлено невідповідність фактичних залишків товарів обліковим даним (нестача товарів), конкретну номенклатуру якого в табличному вигляді зазначено у додатку 4, який є невід`ємною частиною акта перевірки.
Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 14.07.2023 № 00487690702 та № 00487740702 в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 128 899,66 грн.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Натомість позивачем не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які, на переконання суду, є законними та обґрунтованими, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Ураховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.
Керуючись статтями 90, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат – відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.