21.04.2026 Справа № 363/438/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього потерпілого – ОСОБА_6 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгороді обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 29.10.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025111150000928, відносно  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лютіж, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» набув статусу військовослужбовця, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку з чим повинен був, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хороброю, ініціативною і дисциплінованою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливою і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. 
Водночас, 28.10.2025 року, близько 20 год. 30 хв., солдат ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI SPACE STAR», р/н НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині другорядної дороги вул. Миру в напрямку вул. Гагаріна в с. Лютіж Вишгородського району Київської області. Так, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, а саме до перетину з проїжджою частиною вул. Нефьодова в с. Лютіж, що є головною дорогою відносно проїжджої частини по вул. Миру, водій ОСОБА_4 , діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, в порушення вимог п. 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року та введених у дію з 01.01.2002 року, відповідно до якого визначено:
п. 2.2. – «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою;
п. 16.11 – на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Так, ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість спостерігати за рухом транспортних засобів по проїжджій частині вул. Нефьодова в с. Лютіж Вишгородського району Київської області, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, перебуваючи на другорядній дорозі, будучи неуважним, не зупиняючись, продовжив рух транспортного засобу прямо і, виїжджаючи на головну дорогу, не надав перевагу в русі мопеду марки «HONDA DIO», 
без реєстраційного номера під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вищевказаній головній дорозі у напрямку вул. Визволителів із неповнолітнім пасажиром ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «MITSUBISHI SPACE STAR», внаслідок чого допустив зіткнення лівою передньою частиною кузова керованого ним автомобіля марки «MITSUBISHI SPACE STAR», р/н НОМЕР_1 із правою боковою частиною кузова мопеду марки «HONDA DIO» без реєстраційного номера. 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітній пасажир мопеду марки «HONDA DIO», без реєстраційного номера, ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому правої велигомілкової кістки в дистальній третині, правої малогомілкової кістки в середній третині; забійної рани (в проекції перелома), яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.
Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДР України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 .
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
20.02.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Централізованого регіону Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. 
Так, згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій особі; сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій.
Крім того, ОСОБА_4 зобов`язався протягом 10 календарних днів з дня укладення цієї угоди здійснити одноразовий добровільний благодійний грошовий внесок (донат) на потреби ЗСУ, а саме перерахувати грошові кошти у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень на особовий рахунок військової частини за №НОМЕР_2 НГУ ( реквізити: Отримувач: Центр спеціального призначення «Омега» НГУ (в/ч 3073); код ЄДРПОУ 44709450, IBAN UA988201720313201001302060006, в ДКСУ м. Київ, МФО 820172). Узгоджене ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосування ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме - у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, щостановить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень,без позбавлення права керування транспортним засобом.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. 
При цьому угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, 
не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Розгляд угоди проводиться судом під час судового засідання за обов`язковою участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження (ч. 2 ст. 474 КПК України). Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Від законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 прокурору надана письмова згода у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
В підготовчому судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_6 повідомили суду, що не мають заперечень щодо укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, не заперечують того факту, що обвинувачений повністю відшкодував їм завдані збитки і претензій до нього вони не мають, наслідки укладання вказаної угоди їм зрозумілі.
Учасникам процесу роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
Прокурор, обвинувачений та захисник під час підготовчого судового засідання підтримали укладену угоду та просили суд її затвердити. 
Прокурор зазначив, що обвинувачений повністю відшкодував потерпілій особі завдані збитки, крім того перерахувати грошові кошти у сумі 50 000 грн. на особовий рахунок військової частини за №НОМЕР_2 НГУ.
Обвинувачений підтвердив, що беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому злочині, відшкодував збитки, спричинені його діями потерпілій особі, крім того перерахував на особовий рахунок в/ч грошові кошти в розмірі 50 000 грн. 
Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 : на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по службі та за місцем проживання, діючий військовослужбовець військової частини ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме займає посаду водія групи вантажних та спеціальних машин бази технічного та транспортного забезпечення в/ч, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2009 року народження. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, сторони досягли згоди щодо виду покарання. 
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку. 
Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.
При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до Постанови Верховного суду від 07.04.2020 року у справі за №761/13021/19 - перевірка достовірності обставин, які згідно ст. 470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. При цьому, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК, або за наявності для того підстав ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК) на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, 
які прямо передбачені у ст. 474 КПК.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Суд враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку, крім того, здійснення обвинуваченим одноразового добровільного благодійного грошового внеску (донату) на потреби ЗСУ (перерахування грошових коштів в сумі 50 000 грн. на особовий рахунок військової частини за №НОМЕР_2 НГУ), з урахуванням особи винного, а саме те, що ОСОБА_4  вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, є діючим військовослужбовцем, що займає посаду водія групи вантажних та спеціальних машин, за місцем проживання та за місцем несення військової служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина, враховуючи позицію сторони обвинувачення,згоду представника потерпілого, вважає можливим, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 286 ч. 2 КК України за це кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу.
Таким чином, розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки: відповідає вимогам ст. 469 та ст. 472 КПК України; дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження; умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін, втому числі і потерпілої особи, оскільки спричинені збитки обвинуваченим відшкодовані та потерпілий претензій до нього не має; обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; фактичні підстави для визнання винуватості останнього наявні.
Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання в тому числі і про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт. 
Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 31.10.2025 року було накладено арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI SPACE STAR», р/н НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_10 та мопед марки «HONDA DIO» без реєстраційного номера, власником якого є ОСОБА_8 . Зі змісту вказаної ухвали слідує, що арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів. Суд вважає за необхідне скасувати накладений під час досудового розслідування вказаного провадження арешт на зазначене майно, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Долю речових доказів по справі суд вважає необхідним вирішити відповідно до Вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні експертиз у загальному розмірі 15 153,80 грн. з обвинуваченого на користь держави.
Цивільній позов по справі не заявлено. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. 
Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 лютого 2026 року між прокурором Дарницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 29.10.2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025111150000928 за ч. 2 ст. 286 КК України.
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 31.10.2025 року арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI SPACE STAR», р/н НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_10 та мопед марки «HONDA DIO» без реєстраційного номера, власником якого є ОСОБА_8 .
Речові докази: 
- автомобіль марки «MITSUBISHI SPACE STAR», р/н НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_10 , що знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_4 – залишити в розпорядженні останнього, як законного володільця. 
- мопед марки «HONDA DIO» без реєстраційного номера, власником якого є ОСОБА_8 , що знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_8 - залишити в розпорядженні останнього, як законного володільця. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення по вказаному кримінальному провадженню експертиз в загальному розмірі 15 153,80 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
ОСОБА_4 , представнику потерпілого ОСОБА_6 та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1