Дата документу 18.03.2026 Справа № 336/1839/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №336/1839/23 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І. 
 
Провадження № 22-ц/807/753/26 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
18 березня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:  	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кухаря С.В.,   	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:
У березні 2023 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної часткової власності належить нежитлове приміщення, літ.А-4, за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 3/25 частки кожному із загальної площі 213,5 кв.м., на підставі Договору купівлі-продажу №279 від 29.06.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавка В.М.. 

Станом на 01 листопада 2021 року Типовий індивідуальний договір №73203581 про надання послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з 01 листопада 2021 року є укладеним (вказаний договір приєднання розміщений на офіційному сайті Концерну «МТМ»). 

Нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є невід`ємною частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та оснащено приладом обліку теплової енергії та має єдину систему опалення, в приміщеннях будинку встановлено розподільчий прилад обліку.

Відповідно до п.11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. 

Позивачем було надано послуги з постачання теплової енергії відповідачам за період з листопада 2021 року по грудень 2022 роки на загальну суму 20 553,21 грн, що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

В силу виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року, №830 Позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». 

Позивачем були сформовані та надані відповідачам рахунки на оплату спожитої послуги. У рахунках на оплату спожитої послуги на сайті Концерну «МТМ», у відповідності до вимог законодавства, міститься інформація щодо встановлення приладу комерційного обліку (за яким відбуваються нарахування на будинок/будівлі), опалювальної площі будинку/будівлі. Крім того у рахунках міститься інформація щодо спожитої будинком теплової енергії. Вказана інформація також міститься у детальному розрахунку, що доданий до заяви. В своїй сукупності наведені дані дозволяють встановити кількість спожитої теплової енергії приміщенням. 

Відповідачі за період з листопада 2021 року по грудень 2022 роки не виконали свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у відповідачів виникла грошова заборгованість у розмірі 20 553,21 грн. 

На підстав вищевикладеного, просить солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надану послуги з постачання теплової енергії в розмірі 20 553,21 грн, а також судовий збір у розмірі 2 684 грн. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду Концерн «Міські теплові мережі» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 рокута ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Стягнути витрати по сплаті судового збору. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що нежитлове приміщення №33 в буд. АДРЕСА_2 , загальною площею 213,5 кв.м., 19/25 частки якого належить на Територіальній громаді м. Запоріжжя (форма власності: комунальна), інші частинка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності кожній по 3/25 частки. Пред`явлення позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є правомірним, оскільки позовні вимоги пред`явлені до них саме по о/р № НОМЕР_1 відкритого на останніх, нарахування на який здійснюється у розмірі відповідно до частки власності відповідачів. Натомість на Територіальну громаду м. Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_1 відкритий окремий особовий рахунок. В період з 01.11.2021 року по 31.12.2022 рік позивач надавав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, постачання теплової енергії на вказану адресу, з яких не сплаченими залишилась сума в розмірі 20 553,21 грн, що підтверджується відповідним розрахунком наданим до суду. Отже, позивачем надано суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної часткової власності кожному по 3/25 частки належить нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , як фізичні особи, є його власниками, користувачами нежитлового приміщення, індивідуальними споживачами наданих позивачем послуг, в якої виникли зобов`язання з привод оплати комунальних послуг, які надавались у вказане приміщення. 

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу відповідачам було направлено на адресу їх місця реєстрації, а саме: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) - 25 лютого 2025 року рекомендованим повідомлення по вручення поштового відправлення, проте повернулися до апеляційного суду 06 березня 2026 року (а.с.98-99,109-104).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2026 року це 99 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн (3 328, 00 грн Х 30 = 99 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 20 553,21 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що послуги з постачання теплової енергії Концерном «МТМ» надавались у приміщення АДРЕСА_1 , співвласниками якого є Територіальна громада м. Запоріжжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , враховуючи, що Територіальній громаді м. Запоріжжя належить більша частка у власності та вказану особу не залучено в якості співвідповідача, чим позбавлено можливості реалізувати свої права як відповідача, тож позов задоволенню не підлягає. Отже, коло осіб – учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права. Пред`явлення позову до неналежного відповідача та\або до частини відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивачем протягом періоду з 01.11.2021 по 31.12.2022 надавались відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення №33 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власником вказаного нежитлового приміщення кожному по 3/25 частки з 18.07.2012 на підставі договору купівлі-продажу №279 від 26.06.2012 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавка В.М.. Власником іншої частки у розмірі 19/25 належить на праві комунальної власності Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради з 01.03.2005 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.02.2023 № 323005013 (а.с.26-27).
Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 73203581 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є укладеним (а.с.23-25).
На виконання умов вищевказаного договору позивач Концерн «МТМ» протягом періоду з 01.11.2021 року по 31.12.2022 року надав послуги постачання теплової енергії у приміщення відповідачів на загальну суму 20 553,21 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачами за вказаний період послуги не оплачувались (а.с.6-22).
Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.
Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2 Статуту)
Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням (http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.
Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.
Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 Концерном «Міські теплові мережі» з відповідачем укладено типовий індивідуальний договір № 73203581 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом 4 Типового індивідуального договору № 73203581 встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Згідно з п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Відповідно до п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика).
Вказана Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Житловий будинок АДРЕСА_2 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії типу «Supercal531», заводський номер 10441177 (а.с.9).
Нежитлове приміщення відповідачів є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.
Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019.
Враховуючи знаходження належного відповідачу нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, суд апеляційної інстанції вважає, що вказане приміщення є опалювальними.
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , в якому знаходиться приміщення відповідачів, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (а.с.28,29).
Згідно пункту 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі – Правила), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п., п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
В період з листопада 2021 року по грудень 2022 року позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 20 553,21 грн (а.с.6).
В матеріалах справи наявна інформація щодо нарахування за послуги постачання теплової енергії за договором №73203581 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7-8).
Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідача, тарифи що діяли в розрахунковому періоді.
Подача теплоносія на об`єкт відповідача нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у спірному періоді підтверджується інформацією щодо спожитої теплової енергії по будинку та по споживачу з листопада 2021 року по грудень 2022 року (а.с.7-8).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідачі за вказаний період послуги з постачання теплової енергії на суму 20 553,21 грн не оплатили (а.с.6).
Відповідачі контррозрахунок суми заборгованості заявленої позивачем до стягнення суду не наданий.
Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідача, тарифи що діяли в розрахунковому періоді (а.с.7-22).
Отже, позивачем доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також настання у відповідачів строку виконання грошових зобов`язань зі сплати таких послуг.
Оскільки заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому колегія суддів прийшла до висновку, що вказана заборгованість має бути солідарно стягнута з відповідачів в повному обсязі. 
Колегія суддів зауважує, що відповідачі не надали документи на підтвердження відключення нежитлового приміщення від мережі опалення у встановленому законодавством порядку.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами Концерну «МТМ», що звернувшись до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивач звернувся до суду за стягненням заборгованості яка утворилася за особовим рахунком відповідачів, а саме № НОМЕР_1 , який відкритий на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нарахування на який здійснювалося Концерном «МТМ» у розмірі відповідно до частки власності відповідачів. Водночас на власника іншої частки нежитлового приміщення АДРЕСА_1 - Територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, відкритий окремий особовий рахунок. 

Нарахування за послуги з постачання теплової енергії споживам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у нежитлове приміщення за вищевказаною адресою здійснювалося позивачем виходячи з відкритого на них особового рахунку та частки належної їм площі нежитлового приміщення (51,6 м.кв.).

Колегія суддів перевірила наданий позивачем розрахунок та погоджується з ним, виходячи з наступного. 
Розрахунок обсягу ОСОБА_4 на приміщення ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , площею 51,6 м2 складає: 
Розрахунок ЗБП складає: 
Qзбп.прим. = 10,025227 Гкал * 51,6 м2 / 2060,92 м2 = 0,251005 Гкал 
Розраховуємо обсяг теплової енергії на приміщення споживача: 
38,810015 Гкал – 10,025227 Гкал = 28,784788 Гкал 
28,784788 Гкал / 1992,37 м2 * 51,6 м2 = 0,745492 Гкал 
Загальний обсяг теплової енергії на приміщення складає: 
Qпр. = ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Загальна сума нарахувань приміщення споживача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 за послугу постачання теплової енергії умовно-змінної, умовно-постійної частини тарифу та абонентської плати за період з листопада 2021р. по грудень 2022р. складає: 20553,21 грн. з ПДВ, а саме: Умовно-змінна: 15391,91 грн.; Умовно-постійна: 4891,30 грн;Абонентська плата: 270,00 грн.  

А отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками частини приміщення АДРЕСА_1 по 3/25 частин кожна. Послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та постачання теплової енергії фактично на вказану адресу надавались. Обов`язок щодо сплати відповідачем наданих послуг не виконувався, а тому утворилася заборгованість на суму 20 553,21 грн. 

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «МТМ» підлягає до стягнення у солідарному порядку заборгованість за надану послуг з постачання теплової енергії в розмірі 20 553, 21 гривень. 

За таких обставин, доводи апеляційної скарги Концерну «МТМ» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
З урахуванням наведеного, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд не в повній мірі з`ясував обставини справи, які мають значення для справи, не визначився з характером спірних правовідносин, не повно дослідив наявні у справі докази та не дав їм належної оцінки згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, внаслідок чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року на суму 20 553,21 грн.
Колегія суддів вбачає аргументи апеляційної скарги виправданими.
Відповідно до п.п. б,в п. 4 ч. 1 ст 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з нормами ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено суму судового збору за подання позову до суду першої інстанції у сумі 2684 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2884 від 16.02.2022 на суму 2481 грн та платіжним дорученням №491 від 18.01.2022 на суму 248,10 грн (а.с.1,2); за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1685 від 16.02.2026 (а.с.82).
Враховуючи задоволення позовних вимог та апеляційної скарги з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 6710 грн (2684+4026), з кожного по 3355 грн (6710:2).
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, визнавши апеляційну скаргу обґрунтованою, скасовує оскаржуване рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову Концерну «Міські теплові мережі» у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.367,368,369,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» – задовольнити. 

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення - задовольнити. 

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року по грудень 2022 року в сумі 20 553 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні 21 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684 грн за подання позовної заяви, у розмірі 4026 грн за подання апеляційної скарги, а всього у розмірі 6710грн, з кожного по 3355 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 18 березня 2026 року.

Головуючий, суддя    Суддя    Суддя 
Подліянова Г.С Кочеткова І.В. Кухар С.В.