ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 р.	Справа № 545/707/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Стрюк Л.І., вул. Фрунзе, 154а, м. Полтава, Полтавська, 36008, повний текст складено 04.03.26 року по справі № 545/707/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції , Поліцейського 2 взводу 1 батальйону 1 роти УПП в Полтавській області Шейка Олександра Олександровича , Управління патрульної поліції в Полтавській області   
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Поліцейського 2 взводу 1 батальйону 1 роти УПП в Полтавській області Шейка Олександра Олександровича, Управління патрульної поліції в Полтавській області, в якому просив суд:
- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6682924 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП скасувати.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до спірної постанови вказано, що 17.02.2026 о 21 год 13 хв. у м. Полтава по вул. Чумацький шлях, 22, водій автомобіля "Mitsubishi Lancer" д.н.з. НОМЕР_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, який не був освітлений в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 "в" Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Позивач зазначає, що що перед початком руху перевірив справність усіх освітлювальних приладів, які справно працювали. Зазначив, що конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху, тому він, як водій, під час руху не міг знати про можливу несправність.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2026 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просит рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2026 скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що він повідомляв працівнику поліції, що не знав про неполадки з підсвіткою номерного знаку. Вказує, що він вийшов з автомобіля та перевірив підсвітку номерів, намагався усунути недоліки та місці, проте наведене відсутнє на відеозаписі, оскільки відеофіксація події працівниками поліції не проводилась безперервно. Зазначає, що він не мав умислу приховувати номерні знаки від камер автоматичної фіксації.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Департаментом патрульної поліції зазначено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано до суду першої інстанції відео докази, з яких встановлено, що на момент складання постанови про адміністративне правопорушення, транспортний засіб був з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби. Доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необгрунтованим, оскільки вина у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121-3 КУпАП може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення накладається саме за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено, що 09.09.2023 поліцейським 2 взводу 1 батальйону 1 роти УПП в Полтавській області Шейком Олександром Олександровичем винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень.
Згідно з постановою ОСОБА_1 17.02.2026 о 21 год. 13 хв. у м. Полтава по вул. Чумацький шлях, 22, керував транспортним засобом "Mitsubishi Lancer" д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком, який був не освітлений в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 "в" Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 121-3 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з відеозапису з нагрудної бодікамери у проміжку часу 1:32-1:47, поліцейський навівши бодікамеру на номерний знак транспортного засобу, зафіксував відсутність будь-якої підсвітки номеру.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.9. "в" ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку.
Згідно із п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу, зокрема, повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 2.4 (а) ПДР встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Згідно із нормами КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини 1, 2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Відповідно до абз. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Отже, суб`єктивна сторона правопорушення за ст. 121-3 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також, в спірному випадку, на підтвердження доводів правомірності постанови відповідач надав доказ вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яким є відеозапис з нагрудної камери інспектора УПП.
Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем відеозапис не містить чіткого відображення неосвітлення номерного знаку у темну пору доби, оскільки під час руху він засвітлений фарами патрульного автомобілю, крім того відеозапис не містить доказів того, що вказані дії позивача спрямовані на умисне приховування номерного знака.
Щодо відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, відповідно до якого останній навівши бодікамеру на номерний знак транспортного засобу, зафіксував відсутність будь-якої підсвітки номеру, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в цей час транспортний засіб "Mitsubishi Lancer" д.н.з. НОМЕР_1 перебував у режимі аварійної зупинки із заглушеним двигуном та увімкненою аварійною світловою сигналізацією, що виключає технічну можливість функціонування підсвітки номерного знака.
Доказів протилежного відповідачем не надано.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.
Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п.2 ч.1ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС Українипідставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 665,60 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 998,40 грн..
Оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про задоволення позову, керуючись статтею 139 КАС України слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 1664,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2026 по справі №545/707/26 скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Поліцейського 2 взводу 1 батальйону 1 роти УПП в Полтавській області Шейка Олександра Олександровича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі НОМЕР_1 від 17.02.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та закрити провадження.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати у загальному розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено 22.04.2026 року