Справа № 353/189/26
Провадження № 2/353/301/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,
з участю секретаря судового засідання – Мороз М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеного рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року, а саме просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми 1000,0 грн. на розмір у частці від заробітків (доходів) батька дітей, а саме 1/4 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідним для захисту інтересів дитини, яка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів.
Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 
16.03.2026 року відповідач  ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому частково погодився на зміну способу стягнення аліментів, а саме у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зокрема зазначив, що у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів та він завжди добросовісно виконував свої обов`язки по утриманню дитини. Ствердив, що у нього на утриманні також є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від іншого шлюбу. Його дружина ОСОБА_6 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Крім цього разом з ними проживає син його дружини від першого шлюбу, якого він забезпечує та приймає за свого сина. З 2014 року він перебував на військовій службі та є єдиним годувальником в сім`ї. За час служби отримав захворювання та змушений проходити тривале лікування. Станом на зараз розмір аліментів, які бажає отримувати позивачка, є для нього надмірним та таким, що поставить у скрутне становище його сім`ю. Вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) будуть необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Позивачка ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, відповіді на відзив не надала, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи провести без його участі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що сторони проживали у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у них народилась одна дитина: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є малолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «Батько» вказано ОСОБА_2 (відповідач) (а.с. 8). 
Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7 зворот).
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади від 18.07.2025 року та копії акту підтвердження місця проживання, складеного Колінцівським старостинським округом № 5 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 17 від 02.03.2026 року ОСОБА_3 (позивачка) проживає разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 (а.с. 5, 9).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 є також батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33 зворот). Мати дитини ОСОБА_6 з 19.02.2025 року по 04.12.2027 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, про що свідчить копія довідки КЗ Чернеччинський заклад дошкільної освіти (Ясла-садок) «Чайка» від 21.08.2025 року (а.с. 34). 
Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 (відповідач), останній з 14.03.2024 року по 04.07.2017 року проходив військову службу у складі Збройних Сил України, приймав участь в АТО та з 19.04.2022 року продовжив проходження військової служби у складі Збройних Сил України (а.с. 24 зворот – 27). Відповідно до копій виписок з медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_2 (відповідач) останній у період з 28.03.2025 року по 08.04.2025 року, з 27.11.2025 року по 10.12.2025 року та з 19.02.2026 року по 27.02.2026 року проходив стаціонарне лікування в КНП «Охтирська центральна районна лікарня». Відповідно до медичних документів та розрахунків оплати за послуги медичної допомоги, складених лікувально-діагностичним центром ТзОВ «МЛДЦ «МЕДІОН» від 15.01.2019 року, 16.01.2019 року, 17.01.2019 року, 27.10.2024 року, 08.04.2025 року, 06.01.2026 року ОСОБА_2 проходив дослідження МРТ та ніс відповідні витрати на оплату медичних послуг (а.с. 27 зворот – 33). Згідно з копіями довідок військово-лікарської комісії від 28.10.2024 року, 09.12.2025 року та 26.02.2026 року ОСОБА_2 отримав захворювання, пов`язане з військовою службою, та неодноразово потребував відпустки для лікування у зв`язку з хворобою (а.с. 23-24).
При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ст. 180, ч.ч. 1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інший законний представник дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182, 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, від 19.02.2025р. у справі № 367/10126/19 та інших.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком дітей віком від 6 до 18 років становить 3512,0 грн., а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1756,0 грн. 
Верховний Суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18).
Разом з тим, у цій справі позивачка заявила, по суті, вимогу не лише про зміну способу їх присудження, а й про (збільшення) розміру аліментів, стягнутих за рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року. 
Як вбачається з матеріалів справи, одержувач аліментів ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року, в якому просила визначити розмір аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначеним рішенням на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Отже, одержувач аліментів скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу.
Однак при цьому, внаслідок зміни способу стягнення аліментів, буде збільшений і розмір стягуваних аліментів.
Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень. Отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1756 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Відповідач є працездатною особою, проходить військову службу та отримує відповідне грошове забезпечення, спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню їх спільної доньки. 
Крім того судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває дитина від іншого шлюбу, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а дружина ОСОБА_6 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.
Водночас суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він також утримує сина його дружини ОСОБА_6 від першого шлюбу, оскільки вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та гармонійного розвитку дитини.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд має враховувати сімейне і матеріальне становище платника аліментів. Неповнолітня дитина платника аліментів входить до складу його сім`ї. Платник аліментів несе відповідні витрати на утримання усіх дітей, що впливає на його матеріальне становище в цілому. Таким чином, суд при визначенні розміру аліментів, в т.ч. і шляхом зміни способу стягнення аліментів, не може не приймати до уваги наявність ще однієї дитини від іншого шлюбу у відповідача, оскільки на її утримання він має нести витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду, з`ясовуючи наведені обставина справи, що мають значення для правильного вирішення спору, наявні у справі докази, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, беручи до уваги те, що встановлений попереднім рішенням суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей є меншим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, зважаючи на те, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення її матеріального становища та збільшення витрат на утримання дитини, а також доказів про поліпшення матеріального становища відповідача, з огляду на обов`язок обох батьків утримувати дитину та імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, вік, стан здоров`я, матеріальне становище всіх дітей і платника аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме шляхом стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітків (доходів) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає, що такий розмір аліментів визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та відповідає інтересам всіх дітей, сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня її матеріального забезпечення.
У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, судам роз`яснено, що в новому розмірі аліменти сплачують із дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі, який діяв на момент подачі позову, а саме 1331,20 грн.
Роз`яснити сторонам, що у відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Змінити визначений рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року (справа № 353/143/17) спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі на розмір у частці від заробітків (доходів) батька дитини.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не  менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів новим способом розпочати з дня набрання даним рішенням суду законної сили і проводити щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
З дня набрання цим рішенням суду законної сили припинити стягнення за рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року по справі № 353/143/17, яким стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (Одній тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/р UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) – 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Головуючий	У. Ю. ЛУКОВКІНА