Справа № 489/8293/25 
Провадження № 3/489/41/26

П О С Т А Н О В А
іменем України
10 березня 2026 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Валігурський Г.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Водій ОСОБА_2 28.09.2025 об 11:16 в м. Миколаєві по вул. Південна, 76/1, керував транспортним засобом «Audi А6», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора алкотестер драгер ARMF-2750 та в медичному закладі КНП «МОЦПЗ» МОР у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту – ПДР).
Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_2 в судове 10.03.2026 засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі та надав письмові пояснення в яких зазначив, що з складеними відносно нього адміністративними матеріалами не згоден, тому, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не керував та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. На його думку працівники патрульної поліції зупинили його автомобіль незаконно, без будь-яких підстав, тому він не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а всі докази, які знаходяться у справі є недопустимими, оскільки складені з порушенням КУпАП і є похідними від незаконних дій поліцейських. Також зазначив, що неодноразово продував драгер, який не фіксував алкогольного сп`яніння. В медичному закладі на думку ОСОБА_2 лікарем неправомірно зазначено у висновку про його відмову в проходженні медичного огляду, незважаючи на те, що такий огляд проводився. Крім того, зазначив, що працівники поліції з метою психологічного тиску на нього, викликали до медичного закладу, де його обстежували, працівників ТЦК та СП. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього. 
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх в сукупності, суддя дійшов наступних висновків.
За змістом частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах його компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.5. ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вивчивши всі обставини справи, вважаю, що наявність події і винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраною, дослідженою у суді сукупністю доказів, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №467420 від 28.09.2025, згідно з яким водій ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, в порушення п. 2.5. ПДР відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому працівником поліції вказано підстави для проведення огляду водія ОСОБА_1 , зазначено виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода та зафіксовано відмову останнього від проходження такого огляду;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 28.09.2025, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду;
- відео-файлами з автомобільного та нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, за змістом яких 28.09.2025 у м. Миколаєві, зафіксовано рух автомобіля «Audi А6», н.з. НОМЕР_2 . Після зупинки з місяця водія вказаного автомобіля вийшов ОСОБА_1 . На вимогу працівника поліції надати для огляду посвідчення водія, не надав оскільки не міг його знайти. В подальшому відмовлявся надавати посвідчення, зазначаючи, що автомобілем не керував. На питання ОСОБА_1 щодо причини зупинки працівники поліції повідомили, що наявне орієнтування на його авто з приводу керування автомобілем в нетверезому стані. На запитання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої даний факт заперечив. Після чого працівниками поліції було виявлено та повідомлено ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. На пропозицію пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, погодився. Проте, в порушення повторних рекомендацій поліцейського щодо правил продуття алкотестера, ОСОБА_1 вказаний прилад неодноразово не продував. В зв`язку з цим поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , що такі його дії будуть розцінені як відмова пройти огляд на стан сп`яніння. Після цього працівники поліції також запропонували ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння. На що ОСОБА_1 відповів згодою, проте до автомобіля поліцейських для доставки його до закладу охорони здоров`я відмовлявся сісти протягом тривалого часу, без зазначення причин. В подальшому знову виявив бажання пройти огляд на місці зупинки автомобіля, проте після надання поліцейськими приладу – ОСОБА_1 знову продуття не здійснював. ОСОБА_1 повторно повідомив про згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Був доставлений працівниками поліції до відповідного закладу для огляду на стан сп`яніння. Прибувши в заклад охорони здоров`я ОСОБА_1 вчиняв дії для затягування часу (розмовляв по телефону, просив почекати поки приїде його дружина, попросив сходити до туалету, сказав, що у нього підвищився тиск, після чого лікар провів вимірювання тиску), що продовжувалося більше 30 хв. На питання жінки, яка приїхала до закладу чи перебуває ОСОБА_1 в стані сп`яніння, останній відповів - так. В приміщенні кабінету для проведення процедури огляду ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а саме від запропонованих лікарем способів перевірки: продуття алкотестера або здачі біоматеріалів. Під час проведення попереднього огляду лікарем ОСОБА_1 частково відмовлявся виконувати вказівки лікаря. У зв`язку з вищевикладеним стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- довідкою УПП в Миколаївській області від 29.09.2025 підтверджується, що ОСОБА_1 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 21.07.2020
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Таким чином, факт керування транспортним засобом встановлюється не тільки внаслідок зупинки транспортного засобу поліцейськими, а може бути встановлено на підставі сукупності належних і допустимих доказів.
Пункт 2.5. ПДР України не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП). Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Дії поліцейських в наведеній ситуації регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі по тексту – Інструкція), відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. До ознак алкогольного сп`яніння віднесено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділу І Інструкції).
Згідно із п. 7 зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Пунктами 4, 15, 16 розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» зазначеної Інструкції передбачено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.
Так, з досліджених доказів встановлено, що поліцейськими були виявлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, що в свою чергу мало своїм наслідком законну вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння. Зважаючи на відмову від проходження огляду на місці зупинки, представниками поліції з урахуванням вищезазначених вимог КУпАП, відповідних Інструкцій, як альтернативу було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я, на, що  ОСОБА_1 надав згоду, куди поїхав разом з поліцейськими патрульної поліції. Після прибуття до КНП «МОЦПЗ» МОР для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчиняв дії для затягування часу(зокрема, розмовляв по телефону, просився до туалету, виміряти йому тиск), що продовжувалося більше ніж 30 хвилин та в подальшому відмовився від запропонованих йому лікарем способів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином поведінка ОСОБА_1 не виправдана реальними перешкодами чи потребами зволікання у проходженні медичного огляду, свідчить про те, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Отже, працівниками поліції було дотримано прав та вжито всіх можливих заходів для забезпечення проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я а не проходження такого огляду пов`язано виключно з поведінкою водія, а не діями працівників поліції. 
Оскільки, відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, а тому представником поліції, з дотриманням вищевикладених вимог Інструкції, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аналізуючи докази, що знаходяться в матеріалах справи, доходжу висновку, що наданими матеріалами поза розумним сумнівом доведено як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто те, що останній був водієм, в розумінні ПДР, так і його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, отже доводять вину ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заперечення ОСОБА_1 з посиланням на недопустимість доказів наявних у матеріалах справи внаслідок безпідставної зупинки автомобіля під його керуванням не можуть бути враховані судом з огляду на таке. Працівники поліції повідомили, що причиною зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , є повідомлення щодо керування цим автомобілем особою в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Отже, за наявності інформації про керування транспортним засобом особою у стані сп`яніння, працівник поліції мав право зупинити такий транспортний засіб.
Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 року по справі №735/1246/15-а, де зазначено, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.
А тому твердження особи що притягається до адміністративної відповідальності про відсутність підстав для зупинки як передумова для закриття провадження у справі є неспроможними.
Твердження ОСОБА_1 , що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, спростовуються відеозаписом подій, зміст якого наведено вище. 
У світлі встановлених обставин справи, озвучений ОСОБА_1 намір пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я та приїзд з поліцейськими до такого закладу не мали наслідком проходження медичного огляду, водночас причиною цього була саме поведінка ОСОБА_1 який, надаючи їй зовнішніх ознак законності та формально продовжуючи декларувати намір пройти медичний огляд, тим не менш, тривалий час зволікав із цим та поводився у спосіб, що явно не узгоджувався з таким наміром, вигадуючи нічим не виправдані потреби та перешкоди, що в кінцевому підсумку призвело до правомірної кваліфікації поліцейським його дій як відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
При накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 33 КУпАП.
За такої сукупності обставин у справі, вважаю за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу, межі якого передбачені санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Застосування такого адміністративного стягнення відповідатиме меті адміністративного стягнення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім цього, з ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню судовий збір, який становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 33, 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. на користь держави (який підлягає сплаті та перерахуванню за такими реквізитами: отримувач коштів: Миколаївське ГУК /Микол. обл./ 21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300, рахунок отримувача: UA438999980313010149000014001) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Роз`яснити, що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. (який підлягає сплаті та перерахуванню за такими реквізитами: отримувач: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Суддя      Г.Ю. Валігурський