Справа № 202/4195/25
Провадження № 2/202/3079/2025 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року місто Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., відповідача ОСОБА_1 , його представника – адвоката Кисельова Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
У С Т А Н О В И В:
28 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» і ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 5021576.
Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн. 
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3200,0 грн., які нараховуються за ставкою 2.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. 
Відповідно до Розділу 2 сторонами узгоджені умови щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 
У разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. 
У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до п. 6.3. договору, приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. 
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору,
Строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
26.01.2022 був укладений договір № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 5021576.
У свою чергу, 10.03.2023 був укладений договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 5021576.
Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 5021576.
Загальний розмір заборгованості за договором становить 45800 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 37 800 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
За цих підстав ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 5021576 від 23.10.2021 року у вищевказаному розмірі та понесені судові витрати. 
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
До початку розгляду справи по суті відповідачем був поданий відзив на позов (у формі письмових пояснень), в яких він позов визнав частково, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору строк кредиту – 16 днів. Відтак термін повернення кредиту та відсотків установлений до 08 листопада 2021 року. Умовами кредитного договору передбачена можливість продовження дії договору, але не більше ніж на строк 60 днів за умови продовження користування кредитними коштами. На думку відповідача, матеріали справи не містять доказів продовження строку кредитування. Відповідач вважає, що умови кредитного договору щодо можливості пролонгації строку кредитування є несправедливими. З огляду на те, що умовами договору про споживчий кредит сторони погодили строк його дії до 08 листопада 2021 року, споживачем не було вчинено дій на продовження строку дії договору, тому, починаючи з наступної дати, кредитор не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Відтак вважав, що підлягають задоволенню лише сума основного боргу в розмірі 8000 грн та відсотки в розмірі 2,5% в сумі 3200 грн, а також комісія за надання кредиту 1520 грн. Натомість вважав, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 37 800 гр є необґрунтованими. 
Також звертав увагу, що відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення про визначення умов провадження діяльності з надання фінансових послуг, Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг» стороною кредитного договору може бути виключено банк або фінансова установа, яка має ліцензію на надання фінансових послуг з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Разом із тим, позивачем не надано доказів, що ТОВ «Мілоан», ТОВ «Вердикт Капітал», та ТОВ «Коллект центр» є фінансовими установами та мають відповідну ліцензію на надання фінансових послуг, що виключає набуття позивачем прав кредитора зобов`язанні та право нараховувати проценти за користування кредитом. 
Крім того, відповідач, посилаючись на те, що справа є нескладною, позовна заява є шаблонною, участі в судових засіданнях позивач не приймав, вважав, що заявлені позивачем судові витрати є співмірними. 
Отже, просив відмовити позивачу у стягненні відсотків за кредитним договором та витрат на правничу допомогу.
В свою чергу, представником ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М. була надана відповідь на відзив, в якій посилається на те, що аргументи відповідача є безпідставним, оскільки відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.
Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору.
Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 проценти продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. 
Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.
У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.
Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.
Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі - Правила), що розміщені на вебсайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Відповідно до п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Відповідно до п. 2.4.2 Договору якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та п. 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5 договору. Отже, з даних умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування . При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням.
Додатково звертали увагу, що положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Укладений кредитний договір є дійсним як в цілому, так і в частині автоматичної пролонгації договору, не оскаржується в судовому порядку, відповідає вільному волевиявленню сторін та чинному законодавству. 
Отже, розмір та порядок нарахування відсотків був погоджений сторонами кредитного договору, тому їх розмір вважають розумним і справедливим.
Крім того, відповідно до інформації з КІС НБУ ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на момент укладення договору факторингу було наділено ліцензією, яка діяла з 18.10.2021. Отже, позивач мав право на укладення договору факторингу.
Щодо судових витрат, то вважає, що відповідач не довів неспівмірність таких витрат зі складністю справи, будь-яких доказів на підтвердження цього не надано. 
Отже, представник позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, в своєму позові просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач та його представник – адвокат Кисельов Б.В. у судовому засіданні позов не визнали, вважали, що укладення та одержання кредитних коштів не доведено, оскільки відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір, що укладається в електронній формі, повинен містити електронний цифровий підпис позичальника, зокрема одноразовим ідентифікатором. 
Натомість копія кредитного договору, яка міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, який за формою відповідає вимогам вказаного Закону.
Вважали неналежним доказом довідку про ідентифікацію особи, оскільки ця інформація надана ТОВ «Мілоан» та жодних доказів підписання відповідачем кредитного договору не містить. 
Також вважали такими, що не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що відповідачу було надіслано одноразовий ідентифікатор v95261 для підписання договору, оскільки неможливо перевірити дійсність такого підпису і позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених обставин. 
Крім того, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимоги. Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Оскільки, на їх думку, договір про споживчий кредит не є укладеним, то ТОВ «Коллект центр» не набув права вимоги на підставі договору факторингу. 
З огляду на наведене, просили в задоволенні позову відмовити.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ТОВ «Коллект центр» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: 
Судом установлено, що 23.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчій кредит № 5021576.
Відповідно до умов цього договору ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п. 1.1 Договору).
Згідно з пунктами 1.2 - 1.7 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн. 
Кредит надається строком на 16 днів з 23.10.2021 (строк кредитування).
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 08.11.2021.
Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4720,00 грн в грошовому виразі та 3,929,713.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12 720,00 гривень.
Комісія за надання кредиту 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. 
Проценти за користування кредитом 3200,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього Договору.
Відповідно до пункту 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 
Згідно з пунктом 2.2.1. Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1. - 1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. 
У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 Договору. 
Пунктом 2.2.2. Договору визначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 Договору. 
Так, згідно з п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6, та процентною ставкою, визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. 
Відповідно до п. 2.3.1. Договору продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 
п. 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 Договору. 
п. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). 
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору. 
У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Відповідно до п. 2.4.1. – 2.4.2. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. 
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця, встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5 Договору.
Крім того, пунктом 4.2 Договору передбачено, що кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. 
У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.
Цей договір укладений в електронному виді та підписаний позичальником аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора V95261, надісланого на номер +380508560094, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, складеною первісним кредитором.
При цьому згідно з копією квитанції грошові кошти за договором 5021576 в сумі 8000 грн були перераховані кредитором ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок НОМЕР_1 . 
Також судом установлено, що 26 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого право вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено ТОВ «Вердикт Капітал», що підтверджується реєстром боржників, актом приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу, платіжним дорученням про перерахування коштів. 
Крім того, 10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» був укладений договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передано (відступлено) ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, у тому числі за договором № 5021576 від 23.10.2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром боржників, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023. 
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 10.03.2023 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 5021576 склала 45 800 грн, з яких: 8000 грн – основна сума боргу, 26 200 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 11 600 грн – відсотки, нараховані згідно з кредитним договором. 
При вирішенні між сторонами спору про стягнення вищевказаних сум із відповідача суд керується наступним: 
Відповідно до частини 1 та 3 ст. 207 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч. 6 ст. 11 Закону).
За змістом ч. 11 ст. 11 Закону покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено.
В силу ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов?язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Крім того, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 ЦК України).
Статтею 514 ЦК України визначено, щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає доведеним, що відповідач уклав 23.10.2021 року з ТОВ «Мілоан» в електронній формі договір про споживчий кредит № 5021576, на підставі якого отримав грошову суму в розмірі 8000 грн, яка була перерахована кредитором того ж дня на зазначену ним банківську картку.
Водночас відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконав. 
У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, складений первісним кредитом ТОВ «Мілоан», згідно з яким на основну суму боргу в розмірі 8000 грн відповідачу були нараховані за період з 24.10.2021 до 08.11.2021 проценти за користування кредитом у розмірі 3200 грн за ставкою 2,5 % на день (8000 х 2,5% х 16 днів) та за період з 09.11.2021 до 07.01.2022 – 24 000 грн за ставкою 5% на день від суми заборгованості (8000 х 5% х 60 днів). 
Суд погоджується з таким розрахунком заборгованості, оскільки він відповідає умовам укладеного кредитного договору.
При цьому відповідачем було сплачено проценти за користування кредитом у загальній сумі 1000 грн. 
Отже, суд вважає доведеним, що відповідач має непогашену заборгованість за договором № 5021576 від 23.10.2021 у загальному розмірі 34 200 грн, з яких: 8000 грн – основна сума боргу та 26 200 грн – нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами. 
Суд не приймає до уваги твердження відповідача та його представника в судовому засіданні про не укладання ним кредитного договору 23.10.2021 та не отримання ним кредитним коштів, зокрема про відсутність доказів укладення ним кредитного договору в електронній формі, оскільки згідно з договором про надання споживчого кредиту такий договір був підписаний позичальником в електронному вигляді одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер +380508560094, а грошові кошти на підставі такого договору перераховані на вказаний позичальником картковий рахунок НОМЕР_1 . 
При цьому позивач не є володільцем банківської інформації, докази зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача не знаходяться в його володінні. 
Тож саме відповідач, який має доступ до свого банківського рахунку та інформації про рух коштів по такому рахунку, зобов`язаний довести, що грошові кошти йому не були надані, а також, що вищевказаний номер телефону, на який надіслано одноразовий ідентифікатор, не є його фінансовим номером. 
Разом із тим, відповідач, заперечуючи проти позову, не надав належних доказів неотримання ним кредиту, зокрема виписку по його банківському рахунку на підтвердження факту не надходження кредитних коштів від ТОВ «Мілоан». 
Крім того, суд також бере до уваги, що відповідач у своєму відзиві на позов факт укладення ним кредитного договору та отримання кредиту не заперечував, натомість не погодився з розміром нарахованих процентів.
Суд не приймає до уваги аргументи відповідача про безпідставність нарахування йому процентів за користування кредитом за період з 08.01.2021 до 07.01.2022, оскільки, укладаючи кредитний договір, сторони передбачили можливість пролонгації строку кредитування на стандартних (базових) умовах, але не більше ніж на 60 днів (п. 2.3.1.2 Договору). 
Відтак первісний кредитор правомірно нарахував відповідачу проценти за користування кредитом за вказаний період, що узгоджується з умовами кредитного договору. 
Доводи відповідача про те, що кредитори не є фінансовими установами та не мають права на надання фінансових послуг, у тому числі нарахування процентів, не підтверджені належними доказами. Навпаки, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Сільвер Інвестмент» (код ЄДРПОУ 44276926) від 18.10.2021 (відповідно до рішення Національного банку України за № 21/3096-пк від 18.10.2021), назву якого в подальшому згідно з рішенням єдиного учасника від 31.08.2022 було змінено на ТОВ «Коллект Центр». Більш того, суд звертає увагу, що останнє набуло право вимоги до відповідача на підставі договору відступлення права вимоги та проценти за користування кредитом були нараховані відповідачу саме первісним кредитором. 
Матеріали справи містять належні докази набуття ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем 23.10.2021. 
Договір факторингу та договір відступлення права вимоги недійсним у встановленому порядку не визнані.
Тому у суду немає сумнівів щодо наявності у позивача права вимоги до відповідача. 
Поряд із цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» про стягнення з відповідача процентів, нарахованих попереднім кредитором - ТОВ «Верикт Капітал» за період з 26.01.2022 до 23.02.2022 року, оскільки пунктом 4.2 Договору про споживчий кредит передбачено, що кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. При чому сторони погодили, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.
Однак матеріали справи не містять належних доказів пред`явлення ТОВ «Вердикт Капітал» відповідачу як боржнику, яким прострочено виконання грошового зобов`язання, вимоги про сплату процентів на підставі частини 2 статті 625 ЦК України. 
Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» процентів у розмірі 11 600 грн, нарахованих відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, не підлягають задоволенню .
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість за договором № 5021576 від 23.10.2021, яка складається з основної суми боргу в розмірі 8000 грн та процентів, нарахованих за період з 24.10.021 до 07.01.2022 включно, а загалом 34 200 грн. 
При розподілі судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. 
Оскільки позов задоволено частково, то вказані витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (74,67 %), а саме у сумі 1808,81 грн. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд керується тим, що згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, які справи є малозначними для цілей цього Кодексу.
Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді, в тому числі надавати правову допомогу, може особа, яка не є адвокатом.
Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не є тотожним поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
Таким чином витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.
Даний висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду по справі № 496/3134/19 від 13.07.2022 року.
Позивачем у своєму позові зазначається про понесення витрат на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. 
Водночас позивачем не надано належних доказів понесення витрат саме на професійну правничу допомогу.
Так, суд звертає увагу, що на підтвердження вказаних витрат позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-3 від 02.09.2024 року, який укладений між ТОВ «Коллект Центр» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
Тобто в даному випадку остання уклала договір та діяла не як адвокат, який надає професійну правничу допомогу, а як фізична особа-підприємцем, про що зазначено в договорі та інших документах, складених на виконання такого договору, про надання правової (юридичної) допомоги.
Отже, витрати на правову (юридичну) допомогу, надану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.
Керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 5021576 від 23.10.2021 в розмірі 34 200 (тридцять чотири тисячі двісті) грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8000 грн та процентів за користування позикою в розмірі 26 200 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1808 (одна тисяча вісімсот вісім) грн 81 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко