Єдиний унікальний номер: 357/19736/25 
Провадження № 2/378/191/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді:    Скороход Т.  Н. 
за участю секретаря: Соколової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ставище справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом звернулося ТОВ «ФК «Сіті Колект» з посиланням на те, що 20 лютого 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства договір № 3475332 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 14500 грн.. Відповідач свої зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 
26 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт» укладено договір факторингу № 26102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Профіт» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3475332 від 20.02.2023.
9 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Профіт» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір факторингу № ДО-20250909/001, у відповідності до умов якого, право вимоги за договором № 3475332 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло ТОВ «ФК «Сіті Колект». У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань заборгованість за вказаним договором становить 78009,99 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 14499,99 грн.; заборгованості за нарахованими процентами — 63510 грн.. Вказану заборгованість відповідач не сплатив. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 78009,99 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та на правничу допомогу в розмірі 15000 грн..
Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 8 грудня 2025 року вказану справу направлено за підсудністю до Ставищенського районного суду (а.с. 20-21).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.01.2026 дану справу розподілено судді Скороход Т.Н. (а.с. 29-31). 
Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 16 січня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 77-78). Відповідачу надано строк на подання відзиву.
Представник позивача в судове засідання не прибув, ТОВ «ФК «Сіті Колект» одночасно з позовною заявою подало до суду клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с. 75).
Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином ( а.с. 86), відзив на позовну заяву не надав.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Судом встановлено, що 20 лютого 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3475332 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 39-48). 
Вказаний договір було укладено за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. 
Відповідно до п. 1.2. даного договору сума кредиту складає 14500 грн.. 
Згідно із п. 1.3. договору строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів. 
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки).
Згідно п. 1.5. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 105015,32 % річних; за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 105015,32 % річних. 
Відповідно до п. 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 120350 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 120350 грн.. 
Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4.1).
Згідно п. 1.4.2. Договору знижена процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 25.02.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. 
Згідно п. 1.4.3. Договору розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку дії договору, може бути змінений у бік зменшення для клієнта у випадку та на умовах визначених в пп. 1.4.2. Договору, зокрема у випадку отримання клієнтом знижки на стандартну процентну ставку. Якщо клієнт не отримав індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку відповідно до Програми лояльності, цей підпункт договору до клієнта не застосовується.
Пунктом 4.4. даного Договору передбачено, що у разі затримання Клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачено Графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 14500 грн. шляхом зарахування 20.02.2023 13:29:22 кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 в системі ТОВ «Пейтек Україна» на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21.02.2022 (а.с. 54 зв.).
Докази того, що банківська картка з вищезазначеним номером відповідачу не належить, у матеріалах справи відсутні.
Згідно з наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості за вказаним договором (а.с. 50зв.-54) заборгованість відповідача станом на 26.10.2023 за вказаним кредитним договором становить 78009,99 грн., з яких: 14499,99 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 63510 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Даний розрахунок заборгованості відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору.
Відповідно до вказаного розрахунку відповідач здійснив часткову оплату на рахунок позивача, а саме: 22.02.2023 — 580,01 грн., з яких, 0,01 грн. – тіло кредиту та 580 грн. – проценти за користування кредитом, що також підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами.
Надані розрахунки заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами судом перевірено. Так, сума процентів нарахована у відповідності до відсоткової ставки, передбаченої договором та у межах строку кредитування.
Суд враховує, що такий розрахунок не спростовано відповідачем, та ним не надано суду свій контррозрахунок на суму боргу.
Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним Договором та його припинення відповідач суду не надав та не спростував доказів, наданих позивачем.
До позовної заяви позивачем також додано копію паспорта споживчого кредиту (а. с. 48зв.-50), який був підписаний відповідачем електронним підписом та Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 55-62).
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, який не спростовано відповідачем, що вищевказаний договір № 3475332 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.02.2023 підписано відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Х854, який належить відповідачу, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору.
У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України).
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5.
26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт» укладено договір відступлення прав вимоги № 26102023 (а.с. 58-59), відповідно до якого клієнт ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) фактору ТОВ «ФК «Профіт» за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
Для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредитору документацію в порядку, передбаченому цим договором (п. 6.2.2 договору).
Відповідно до п. 6.2.3. Договору, права вимоги переходять до нового кредитора з моменту зарахування грошових коштів в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 7.1 договору, на рахунок кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.4.)
Факт здійснення між сторонами приймання – передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін (а.с. 8.1.1.). 
09.09.2025 між ТОВ «ФК «Профіт» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір факторингу № ДО-20250909/00160-62 (а.с. 60-62), відповідно до якого клієнт ТОВ «ФК «Профіт» передає (відступає) фактору ТОВ «ФК «Сіті Колект» права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором. 
Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору, після чого фактор стає кредитором щодо боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимог фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором (п. 3.1.3).
З копії платіжної інструкції №1 від 17.09.2025 (а.с. 62 зв.) вбачається, що ТОВ «ФК «Сіті Колект» сплатило суму фінансування згідно договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу ДО-20250909/001 від 09.09.2025 (а.с. 65), у вказаному реєстрі ОСОБА_1 під порядковим номером 157 значиться як боржник за Договором №3475332, сума заборгованості за яким – 78009,99 грн., з яких: 14499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63510 грн. - сума заборгованості за по відсотках.
З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами.
Проте, позивачем на підтвердження факту відступлення прав вимоги ТОВ «Лінеура Україна» ТОВ «ФК «Профіт» до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача, до позовної заяви не додано відповідний акт приймання-передачі, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін та реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 26102023, в якому відповідач значиться боржником за договором № 3475332 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.02.2023.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати (зарахування грошових коштів) за договором відступлення прав вимоги № 26102023 від 26.10.2023, відповідно до п. 6.2.3 договору.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Сіті Колект» не довело порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у позивача права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № 3475332 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.02.2023, який укладений ТОВ «Лінеура Україна» з відповідачем, оскільки ТОВ «ФК «Профіт» не прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором та не мало права на подальше відступлення права вимоги, якою воно не володіло, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» відсутні. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача. 
Керуючись ст. ст. 205, 207, 526, 530, 598-599, 610-612, 625, 628, 638-639, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект»» (01034, м. Київ, вул. Прорізна, 11, офіс 1 код ЄДРПОУ 43950742);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Повне рішення складено 17 лютого 2026 року.

Суддя        Т.  Н.  Скороход