Справа № 303/6879/25
2/303/2570/25

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
12 березня 2026 року   м. Мукачево 
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої-судді     Гутій О.В.
за участю секретаря судових засідань    Зарева А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В :
09 вересня 2026 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»  звернулося до суду з позовом про стягнення з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на його користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 62 363,00 гривень та судовий збір. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 14.01.2022 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Рено (д.н.з. НОМЕР_1 ). 
26.07.2022 в с. Іванівці Закарпатської області сталося ДТП за участю транспортного засобу/мопед Діо (Б/Н), під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Рено (д.н.з. НОМЕР_1 ), внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Рено (д.н.з. НОМЕР_1 ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 008097/4057/0000082.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2022 року (№303/5381/22) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, притягнуто адміністративної відповідальності та встановлено, що остання ухилялася від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , внаслідок чого останній 26.07.2022 року, керував незареєстрованим мопедом «Діо» та допустив зіткнення з транспортним засобом Рено, внаслідок чого останні отримали механічних пошкодження.
На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 62363,00грн. (ПІ №039727 від 18.08.2022), які були перераховані на СТО для проведення відновлювального ремонту. Розрахунок страхового відшкодування 66 563,00грн. (вартість відновлювального ремонту) – 4 200,00грн. (франшиза).
Таким чином, зважаючи на викладене вище, до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від відповідачів компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Рено (д.р.н. НОМЕР_1 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.07.2022 року в с. Іванівці Закарпатської області.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому щодо позовних вимог заперечила, просила викликати свідка, призначити експертизу та за наслідками такої у задоволенні позову відмовити. 
Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.01.2022 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Рено, д.н.з. НОМЕР_1 . 
26.07.2022 року в с. Іванівці Закарпатської області сталося ДТП за участю транспортного засобу/мопед Діо (Б/Н) під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Рено (д.н.з. НОМЕР_1 ), внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Рено (д.н.з. НОМЕР_1 ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 008097/4057/0000082.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2022 року (№303/5381/22) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, притягнуто адміністративної відповідальності та встановлено, що остання ухилялася від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , внаслідок чого останній 26.07.2022 року, керував незареєстрованим мопедом «Діо» та допустив зіткнення з транспортним засобом Рено, внаслідок чого останні отримали механічних пошкодження.
На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі – 62 363,00грн. (ПІ №039727 від 18.08.2022), які були перераховані на СТО для проведення відновлювального ремонту. Розрахунок страхового відшкодування: 66 563,00 грн.(вартість відновлювального ремонту) – 4 200,00грн.(франшиза).
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦК України визнає неповнолітніми фізичних осіб віком від 14 до 18 років.
На відміну від малолітніх, неповнолітні особи визнані законодавцем повністю деліктоздатними, тобто здатними самостійно нести відповідальність за шкоду, заподіяну їхніми діями іншим особам.
Так, згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
За ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Також, ст.108 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Відповідно до п.50 ч.1 ст.1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) у пунктах 68-70 зроблено такий висновок, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. 
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. 
За умов, передбачених у ст. 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 
Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування(ст. ст. 512, 514 ЦК України). Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Отже, відносини між позивачем та відповідачем регулюються правилами ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування». 
Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації.
За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. 
Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку суброгації між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача на відшкодування шкоди в порядку суброгації, за захистом якого він змушений був звернутися до суду.
Разом з тим, заперечуючи проти позову будь-яких доказів, які б спростовували позов повністю або частково відповідачем не подано, а відтак в суду відсутні підстави для задоволення вказаних клопотань та відповідно відмови в задоволенні позову.
Ч. 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу, дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, враховуючи те, що страховиком у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілій особі, а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача в порядку суброгації суми страхового відшкодування у розмірі 62 636,00 грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.
01 листопада 2023 року між ФОП ОСОБА_4 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» укладено договір доручення №1.
02 листопада 2023 року між ФОП ОСОБА_4 та адвокатським бюро "Білий" укладено договір № 2/23ю-2024 про надання правової допомоги. 
Також між ними укладено додаткову угоду №1 від 02.11.2024 року до договору № 2/23ю від 02 листопада 2023 року.
Відповідно до Акту прийму-передачі надання послуг від 09.08.2025 року згідно договору № 2/23ю від 01 листопада 2023 року, розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги по справі встановлено та погоджено у фіксованому розмірі, що становить 8000,00 грн.
Відповідачі не довели суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не вбачає підстав для зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу.
Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028, 00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8000, 00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1179, 1166 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265  ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 636,00 (шістдесят дві тисячі шістсот тридцять шість) гривень, 8000, 00 (вісім тисяч) гривень витрат на правову допомогу та судовий збір в розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім ) гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», 04112,  м.Київ, вул.Теліги, 6в/4, код ЄДРПОУ – 20033533..
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .
Рішення складено 12 березня 2026 року.
Головуюча   О.В.Гутій