179/69/26
1-кп/179/80/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року      с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, які внесені до ЄРДР за №12025042470000167 від 22.08.2025, №12025042470000191 від 29.09.2025 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , на посаді старший водій 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону, у військовому званні «старший солдат», 
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.5 ст.407 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №137 від 01 червня 2022 року, ОСОБА_4 призначено на посаду старший водій 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.
Статтею 41 Закону України «Про дорожній рух» в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів, порядок початку руху, зміни руху за напрямком розташування транспортних засобів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту б) п.2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі – Правила дорожнього руху), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Також згідно п.12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 
Проте, в порушення зазначених вимог законодавства, ОСОБА_4 , діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки дорожнього руху за наступних обставин. 
Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді старшого водія 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.3,28,68 Конституції України, вимог ст.ст.9,11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», п.п.2.3 б) та п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, близько 13 години 00 хвилин 22 серпня 2025 року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (від проходження освідування відмовився в категоричній формі), керуючи технічно справним транспортним засобом – автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 , рухаючись у світлий час доби по сухому асфальтованому покриттю проїзної частини дороги С-040708 зі сполученням «Вишневе до а/д Т0409», поблизу с.Олександрівка Самарівського району Дніпропетровської області з боку с.Приют Дніпровського району Дніпропетровської області в напрямку с.Олександрівка Самарівського району Дніпропетровської області, не виконав покладені на нього, як на водія обов`язки для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, проїжджаючи поблизу будинку №36 по вул.Набережній с.Олександрівка Самарівського району Дніпропетровської області, втратив контроль над керуванням автомобіля «Mitsubishi Lancer», виїхав за межі проїзної частини праворуч, де допустив перекидання автомобіля. Внаслідок чого пасажир ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, гематомою правого ока, закритої травми грудної клітини з переломом 2-го ребра справа, закритим переломом правої ключиці, забоєм легень, закритого перелому великого гробика правої плечової кістки, забою шийного та поперекового відділів хребта, перелому правих поперечних відростків 2-8-го грудних хребців, остистого відростку 2-го грудного хребця, компресійного перелому 8-го грудного хребця – 1 ст.без неврологічного дефіциту, множинних саден тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, забійних ран лівого стегна та лівого колінного суглоба, термічних опіків лівого передпліччя та плеча І-ІІ-а ст., правого та лівого стегна, лівої гомілки. 
Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався, та діє на теперішній час.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №137 від 01 червня 2022 року, старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старший водій 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення. 
Старший солдат ОСОБА_4 в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину, та останньому було достеменно відомо про несення військової служби під час воєнного стану.
Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства. 
Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.9,11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. 
Відповідно до ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. 
За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частини постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника). 
Відповідно до п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). 
Проте, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин. 
Так, з метою виконання завдань за призначенням, особовий склад військової частини НОМЕР_1 знаходився у пункті тимчасової дислокації в районі населеного пункту АДРЕСА_3 , в тому числі і старший солдат ОСОБА_4 . 
Перебуваючи в розташуванні кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону за місцем служби в районі населеного пункту АДРЕСА_3 , старший солдат ОСОБА_4 вирішив ухилитись від проходження військової служби та виконання своїх службових обов`язків. 
Реалізуючи свій злочинний намір, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період і проходячи її на посаді старшого водія 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 19 серпня 2022 року близько 20 годин 00 хвилин самовільно, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, залишив пункт дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_3 , чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та убув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися від військової служби до 29 вересня 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місцезнаходження за вказаною адресою. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого за ст.286-1 та ч.5 ст.407 КК України обвинувачення визнав повністю та суду показав, що 22 серпня 2025 року він в стані алкогольного сп`яніння на автомобілі приїхав до сестри потерпілої, після чого вони разом з потерпілою поїхали до с.Андріївка. По дорозі він «схопив» узбіччя та його понесло вниз, внаслідок чого машина перевернулася та потерпіла опинилася під машиною. Він намагався сам перевернути автомобіль, але у нього не вийшло. На місце ДТП прибігли люди, вони разом підняли машину, приїхала швидка та потерпілу забрали до лікарні. У нього також була травма (вибитий суглоб). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився. Перед тим, як сісти за кермо автомобіля він вживав алкогольні напої, в автомобілі також був алкоголь. Шкодує та розкаюється у скоєному, просить вибачення у потерпілої. Також обвинувачений показав, що з червня 2022 року він проходив службу за призовом у військовій частині НОМЕР_1 . Місяць він лікувався у шпиталі, після лікування поїхав до штабу, відмітився, та приблизно два-три тижні був у розташуванні військової частини. Він почав піднімати питання, чому під час лікування йому не надходили кошти, однак нічого не з`ясував. Оскільки йому на картку не надходили гроші та командир його не відпускав у відпустку, то 19 серпня 2022 він самовільно пішов додому, де і перебував до вересня 2025 року. Самостійно до військової частини він не звертався, не повідомляв, що він знаходиться за місцем проживання. У скоєному щиро кається, має бажання повернутися на службу. 
Крім показань самого обвинуваченого, його провина скоєні кримінальних правопорушень підтверджується і іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.
Так потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 22 серпня 2025 року ОСОБА_4 приїхав до неї на автомобілі Мітсубісі, він перебував у стані алкогольного сп`яніння та запропонував їй на автомобілі поїхати з ним до батьків, на що вона погодилася. Спочатку вони поїхали в с.Приют до гуртожитку, потім до Першої бази, а потім поїхали в с.Олександрівка. В автомобілі вона перебувала на передньому пасажирському місці, паском безпеки не була пристебнута. ОСОБА_4 був за кермом дуже п`яний. Також у нього в автомобілі були алкогольні напої (самогон та напій «Revo»). Автомобіль їхав дуже швидко, дорога була без ям, асфальт сухий, на вулиці було сонячно та спекотно. Інших транспортних засобів на дорозі до моменту ДТП не було. Момент ДТП вона пам`ятає. ОСОБА_4 заїхав сильно на узбіччя та машина перекинулась на неї. Вона пам`ятає, як лежала під машиною, люди вмивали її водою та просили, щоб вона дочекалася швидку. ОСОБА_4 допомагав її витягувати. Потім приїхала швидка та її доправили до лікарні. В лікарні вона лікувалася 2 місяці. Батьки обвинуваченого дали 4 тисячі гривень на лікування. Сам обвинувачений матеріальної допомоги не надавав, не вибачався. Обвинуваченого вона не пробачила, але просила суворо його не карати. 
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив показання потерпілої. 
Показання обвинуваченої суд вважає правдивими та приймає їх до уваги, оскільки вони узгоджуються з показаннями обвинуваченого та дослідженими судом письмовими доказами. 
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.08.2025 з план-схемою та фототаблицею, місцем дорожньо транспортної пригоди є ділянка автодороги поблизу вул.Набережна, 36 с.Олександрівка, сполученням с.Новоспаське – с.Олександріка. Протоколом зафіксовано вид події (перекидання ТЗ), стан дорожнього покриття: асфальтобетонне, сухе чисте (відсутня волога, пил, бруд, пісок, нафтопродукти); відсутність пошкоджень дорожнього покриття; умови освітлення світло, денне освітлення. Також зафіксовані виявлені механічні пошкодження на транспортному засобі «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_2 (деформовано дах, ліва бокова частина авто, права бокова частина авто, передня частина авто, задня частина авто, переднє лобове скло, переднє скло (водійське), праве переднє скло, праве заднє скло). В ході огляду місця ДТП виявлено та вилучено: сліди РБК на внутрішній частині передніх правих дверей (водійських), змиви потожирової речовини з рульового керма та транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_2 . На план-схемі до протоколу огляду ДТП та фототаблицею зафіксовано обстановку після ДТП (розташування транспортного засобу, сліди транспортного засобу на дорожньому покритті, узбіччі та в кюветі, зсуви ґрунту та фрагменти транспортного засобу). 
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.09.2025, в ході проведеного на підставі ухвали слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 тимчасового доступу до документів, слідчим були вилучені медичні документи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до висновку експерта №364/56 від 25.09.2025, при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, гематомою правого ока; закритої травми грудної клітини з переломом 2-го ребра справа, закритим переломом правої ключиці, забоєм легень; закритого перелому великого горбика правої плечової кістки; забою шийного та поперекового відділів хребта, перелому правих поперечних відростків 2-8-го грудних хребців, остистого відростку 2-го грудного хребця, компресійного перелому 8-го грудного хребця – 1ст без неврологічного дефіциту, множинних саден тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, забійних ран лівого стегна та лівого колінного суглоба, термічних опіків лівого передпліччя та плеча І-ІІ –а ст., правого та лівого стегна, лівої гомілки. Усі виявлені тілесні ушкодження, у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткових уламків в місці перелому відбувається у термін понад 21-на доба (згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995), виникли від дії тупих твердих предметів, або від ударів о такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при автомобільній травмі, і могли утворитися в строк, вказаний у постанові (22.08.2025), що підтверджується даними медичних документів. Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження більш характерні для пасажира транспортного засобу. 
Таким чином, висновками вищевказаної судово-медичної експертизи підтверджено факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП.
Відповідно до висновку експерта від 22.09.2025 №СЕ-19/104-25/36139-ІТ за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу, на момент експертного огляду робоча гальмова система автомобіля Mitsubishi Lancer 9 (номерний знак НОМЕР_2 ) виконує свої функції та перебуває в працездатному стані, рульове керування автомобіля «Mitsubishi Lancer» (номерний знак НОМЕР_2 ) не виконує свої функції та перебуває у стані повної відмови. Стан повної відмови рульового керування автомобіля Mitsubishi Lancer 9 (номерний знак НОМЕР_2 ) виник від аварійного навантаження в момент дорожньо-транспортної пригоди. 
Відповідно до висновку експерта від 19.09.2025 №СЕ-19/104-25/36133-ІТ за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля Mitsubishi Lancer 9 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України.
Технічна можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду для водія автомобіля Mitsubishi Lancer 9 ОСОБА_4 визначалась виконанням ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Mitsubishi Lancer 9 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. 
Таким чином, вищенаведеними висновками досліджених у судовому засіданні судово-медичної експертизи, експертизи технічного стану транспортного засобу та висновками автотехнічної експертизи підтверджено, що ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем Mitsubishi Lancer 9 (номерний знак НОМЕР_2 ) порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП і наслідками, у виді спричинення потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які від цього настали.
Як вбачається з листа КП «Центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування Самарівського району» від 08.10.2025 №805, 22.08.2025 до відділення екстреної медичної допомоги був доставлений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_4 , який відмовився від госпіталізації у лікарню, від проведення забору крові на наявність алкоголю, забору сечі на наявність наркотичних речовин, а також від алкотесту аналізатором на виявлення парів спирту в організмі, що зафіксовано у відповідних журналах. 
Як вбачається з копії журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмови від госпіталізації КП «ЦРЛІЛ Самарівського району» 22.08.2025 о 14-00 год. ОСОБА_4 відмовився від госпіталізації. 
Як вбачається з копії журналу реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу КП «ЦРЛІЛ Самарівського району», 22.08.2025 о 14-40 год. ОСОБА_4 відмовився від здачі аналізу.
Як вбачається з копії журналу фіксації результатів тесту на виявлення парів спирту в повітрі, що видихається аналізатором Alcotest 5510 КП «ЦРЛІЛ Самарівського району», 22.08.2025 о 15-00 год. ОСОБА_4 відмовився від здачі аналізу.
Відповідно до постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2025 у справі №202/14689/24, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Відповідно до інформації УПП в Дніпропетровській області, наданої листом від 17.10.2025 №317383-2025, Інформаційного порталу Національної поліції України посвідчення водія серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 на підставі статті 265-1 КУпАП було тимчасово вилучено співробітниками управління патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182923 від 27.11.2024.
Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 372/2291/16-к (провадження № 51-138км18), від 21 листопада 2019 року у справі № 564/590/17 (провадження № 51-2532км19), від 03 грудня 2019 року у справі № 571/1436/15-к (провадження № 51-1922км19), від 11 лютого 2020 року у справі № 643/20474/15-к (провадження № 51-8622км18).
Суд вказував, що висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст.242КПК, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження.
Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень статей 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів.
З показань обвинуваченого та потерпілої встановлено, що обвинувачений під час вчинення правопорушення перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, крім того, медичними документами підтверджено, що від огляду на стан алкогольного сп`яніння обвинувачений категорично відмовився. Таким чином, враховуючи сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним, що обвинувачений під час керування транспортним засобом та скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 №137, старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старший водій 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення з 01 червня 2022 року. 
Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3151/1, солдат ОСОБА_4 30.06.2022 госпіталізований до хірургічного відділення КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області з діагнозом «вогнепальне осколкове сліпе поранення спини», на лікуванні перебував з 30.06.2022 по 30.06.2022. 
Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1585, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Харківської обласної ради «Обласний госпіталь ветеранів війни» з 02.07.2022 по 30.07.2022, виписаний по рапорту за власним бажанням. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2022 №219, солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 , старшого водія 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону, вважати таким, що 19 серпня 2022 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації, виключено з котлового забезпечення військової частини з 20 серпня 2022 року, виключено з грошового та речового забезпечення військової частини з 19.08.2022 року. 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.09.2022 №235, солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 , старшого водія 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини з 05 вересня 2022 року – у зв`язку з самовільним залишенням військової частини. 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2023 №11226 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини 19.08.2022 року солдатом ОСОБА_4 . 
Відповідно до акту службового розслідування від 05.07.2023 за фактом самовільного залишення частини в умовах військового стану 19.08.2022 солдатом ОСОБА_4 , проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 19.08.2022 о 20-00 годині під час вечірнього шикування особового складу в місці розташування НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у таборі «Світанок» АДРЕСА_5 , було виявлено відсутність військовослужбовця військової служби під час мобілізації солдата ОСОБА_4 . Здійснені розшукові заходи результату не дали. На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідав, його місце перебування було невідоме. За фактом самовільного залишення частини під час воєнного стану військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , командиром 2 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_8 був поданий рапорт (вх.16851 від 20.08.2022). Солдат ОСОБА_4 про будь-які проблемні питання, що потребують негайного вирішення, посадовим особами 2 стрілецького батальйону не доповідав, клопотань про надання йому відпустки не подавав. Станом на момент завершення службового розслідування солдат ОСОБА_4 до розташування підрозділу не повернувся. Таким чином, солдат ОСОБА_4 без поважних причин самовільно залишив місце несення служби 19.08.2022 в умовах воєнного стану. Причиною та умовою, що сприяла вчиненню правопорушення, є особиста недисциплінованість та безвідповідальне відношення до обов`язків військової служби солдата ОСОБА_4 . 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14385 «Про результати службового розслідування», копії матеріалів службового розслідування направлені до органів досудового розслідування для прийняття правового рішення. 
Згідно протоколу затримання від 30.09.2025, ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України 30 вересня 2025 року о 08-00 годин. 
Відповідно до довідки ВЛК від 30.09.2025 №2025-0930-1444-5864-0 від 30.09.2025, у ОСОБА_4 виявлена після травматична контрактура лівого плечового суглобу після вправленого вивиху голівки лівого плеча (22.08.2025) в умовах фіксуючої пов`язки лівої верхньої кінцівки з тимчасовим порушенням функції. Травма, не пов`язана з проходженням військової служби. 
Відповідно до довідки Комунального підприємства «Центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування Самарівського району» від 08.10.2025 №800 та виписки з медичної картки стаціонарного хворого №9422, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в реабілітаційному відділенні КП «ЦРЛІЛ Самарівського району» в період з 30.09.2025 по 03.10.2025 з діагнозом «Післятравматична контрактура лівого плечового суглобу після вправленого вивиху голівки плеча (22.08.2025) у мовах фіксуючої пов`язки лівої в/к з тимчасовим порушенням функції». Виписаний з відділення 03.10.2025 за порушення режиму (самовільно покинув відділення о 08:00). 
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2026-0114-1350-4744-0 від 14.01.2026, старший солдат ОСОБА_4 придатний до військової служби.
Суд визнає, що усі вищезазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог Закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:
- за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження;
- за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст.12 КК України класифікуються як нетяжкий злочин (ч.1 ст.286-1 КК України) та тяжкий злочин (ч.4 ст.407 КК України), а також особу ОСОБА_4 , який не судимий в силу ст.89 КК України, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, є військовослужбовцем, з місця служби характеризується негативно, за місцем проживання на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, групи інвалідності не має. 
Суд також приймає до уваги, що постановою Індустріального районного суду м.Дніпра від 24.01.2025 у справі №202/14689/24 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, однак належні висновки для себе не зробив, на шлях виправлення не став та скоїв злочин проти безпеки дорожнього руху, передбачений ч. 1 ст.286-1 КК України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому не маючи права керувати транспортними засобами, що свідчить про систематичність до вчинення правопорушень у стані алкогольного сп`яніння та про протиправну поведінку обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст.66 КК України.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину, дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, по яких він притягується до кримінальної відповідальності, з призначенням за ч.1 ст.286-1 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Призначаючи ОСОБА_4 за ч.1 ст.286-1 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину у сфері безпеки дорожнього руху, а також грубе порушення останнім Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. При цьому, не зважаючи на той факт, що ОСОБА_4 на момент вчинення злочину був позбавлений такого права, проте призначення такого покарання є доцільним з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення. 
Така позиція суду узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 - особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
З урахуванням вчинення ОСОБА_4 кількох кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням відсутні, оскільки ч.1 ст.75 КК України визначено неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а також за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України. 
Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Ухвалою слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 59 днів з 15.01.2026 до 14.03.2026, без визначення розміру застави. 
Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 запобіжний захід відносно ОСОБА_4 продовжено до 01.05.2026. 
Враховуючи те, що ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавленні волі реально, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд не вбачає підстав, передбачених ч. 3 ст. 377 КПК України, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Таким чином, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою, а саме - з 15 січня 2026 року по день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не заявлений. 
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено дві судові експертизи фахівцями Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, загальна вартість яких складає 5347,90 грн., а саме:
- експертиза технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-25/36139-ІТ від 22.09.2025, вартість якої складає 3565,60 грн.;
- автотехнічна експертиза №СЕ-19/104-25/36133-ІТ від 19.09.2025, вартість якої складає 1782,30 грн.
Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 9087,36 грн. на підставі ст.118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст.124 КПК України.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28.08.2025 накладено арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 9», чорного кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч.4 ст.174 КПК України.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст.368-370, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: 
-за ч.1 ст.286-1 КК України – у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років;
-за ч.5 ст.407 КК України – у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити  ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. 
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 15 січня 2026 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4». 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у сумі 5347,90 грн. (п`ять тисяч триста сорок сім грн. 90 коп.). 
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2025 року у справі №179/1400/25 (провадження №1-кс/179/188/25) на легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 9», чорного кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази:
- легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 9», чорного кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03.03.2020 належить ОСОБА_6 , переданий на відповідальне збереження на території спец-майданчику ВП №1 Самарівського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути власнику. 
- змиви потожирової речовини з внутрішньої сторони лівих передніх дверей, змив потожирової речовини з поверхні рульового керма автомобіля Mitsubishi Lancer 9», реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , чистий марлевий бинт, поміщені до паперового конверту – знищити. 
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя           ОСОБА_1