Справа № 404/4602/25 
Номер провадження 2/404/1532/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне 

12 березня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
Головуючого судді – Іванової Н.Ю. 
при секретарі - Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишина Світлана Станіславівна про визнання права на частку у спадщині, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом
ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишина Світлана Станіславівна про визнання права на частку у спадщині, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, просив суд: визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого у межах спадкової справи № 57/2024 ОСОБА_1 , 13 лютого 2025 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиною Світланою Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 495, а саме виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою – АДРЕСА_2 , як спадкоємця 1/2 частки у спадщині; виключити відомості про не видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки; зазначити розмір частки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як 1 ціла частки. 
В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним братом позивача. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 
Вказано, що за життя спадкодавці належала квартира АДРЕСА_3 , яку остання придбала на підставі договору міни, посвідченого 14 червня 1993 року старшим державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Тюртюбек О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1608.
На день придбання квартири ОСОБА_3 була удовою. Повторного шлюбу після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_5 , не укладала. 
Оскільки мати позивача була жінкою похилого віку і не могла вже самостійно себе утримувати та обслуговувати в силу відсутності здоров`я, позивач переїхав до матері за її місцем проживання на постійну основу. 
Відповідач зі спадкодавцем не проживав, зв`язку не підтримував. До початку повномасштабного вторгнення перебував на території України, як громадянин Росії, проте з січня 2022 року його місцезнаходження невідоме. 
Позивач вказував, що у серпні 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, на підставі якої нотаріусом була зареєстрована спадкова справа №57/2024. 
13 лютого 2025 року приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом з якого стало відомо, що видано лише на 1/2 частку квартири, з чим позивач не згоден і про що повідомив нотаріуса. 
06 травня 2025 року нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №261/02-31, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири. Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказувала чинну реєстрацію відповідача за останнім місцем реєстрації спадкодавця, неподанням заяви про відмову у прийнятті спадщини та відсутністю документів, які б підтверджували факт неприйняття відповідачем спадщини. 
Позивач вважає, що має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку спадщини, яка складається з квартири і належала спадкодавцю за життя на праві власності. Відповідач не виконав вимог чинного законодавства та не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Факт реєстрації місця проживання не презуміює факт прийняття спадщини, оскільки закон передбачає прийняття спадщини фактом проживання, що не є тотожним поняттю реєстрації. 
Ухвалою судді від 30 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиної С.С. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Викликано у судове засідання свідків. 
Позивач та його представник адвокат Суліменко Т.А. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, проте, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив до суду не надавав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. 
Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі.
Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити частково, за наступних підстав.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24 липня 2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №234.
Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно.
Так, згідно договору міни, посвідченого державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Тюртюбек О.О. 14 липня 1993 року, за реєстровим № 1-1608, зареєстрованого у обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 17 липня 1993 року, записано в реєстрову книгу за № 21800/135, ОСОБА_3 належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
За даними технічного паспорту, виданого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 08 серпня 2024 року, квартира має такі технічні характеристики: загальна площа 48,3 кв.м., житлова площа – 27,6 кв.м.
З заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернувся її син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до паспортних даних, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Кіровограді. Місцем його реєстрації вказана адреса: АДРЕСА_4 , з 13 вересня 1995 року.
Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, ОСОБА_1 
отримав ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 57/2024.
13 лютого 2025 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області було видано на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 травня 2025 року № 261/02-31, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області відмовив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно: 1/2 частку у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що залишилась після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язую з відсутністю документів, що підтверджують факт відмови (неприйняття) спадщини сином померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Судом установлено, що з часу відкриття спадщини, протягом усього строку від відповідача не надходило заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК).
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
У встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач не зверталась. Спадкову справу заведено на підставі заяви про прийняття спадщини позивача.
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої – третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Допитані у судовому засіданні як свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили той факт, що за позивач доглядав за своєю матір`ю, відповідач на поховання своєї матері не приїздив, його місцезнаходження на даний час невідоме, за адресою зареєстрованого місця проживання не перебуває.
Встановлено, що позивач, як спадкоємець, прийняв спадщину, оскільки звернувся з заявою про її прийняття до нотаріальної контори. В той же час, відповідач, будучи спадкоємцем за законом, не прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері, а отже не набув права на спадкове майно.
Отже, факт неприйняття спадщини відповідачем після смерті спадкодавця знайшов підтвердження у судовому засіданні, як і факт прийняття спадщини позивачем після її смерті.
Для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на частку вказаної квартири в судовому порядку, не існує.
За таких підстав суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині слід задовольнити.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, то в цій частині позову слід відмовити. 
Так, позивачу належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності на другу частку квартири визнано рішенням суду.
На думку суду вирішення у судовому порядку позову в частині визнання права за позивачем на частку у спадщині є достатньою підставою для відновлення порушених прав позивача. 
Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги, задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП не встановлено. 
Третя особа: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишина Світлана Станіславівна, місце знаходження: АДРЕСА_7 .
Повний текст судового рішення складено 03.04.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова