Номер провадження 2/754/1247/26
Справа №754/12031/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

27 лютого 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленка І.І. 
за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 20 010,00 грн, та ухвалив за відсутності сторін таке заочне рішення:
Стислий виклад позицій сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - ТОВ "ФК ЄАПБ", Позивач) звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 20 010,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, що призвело до утворення загальної заборгованості перед первісним кредитором. Позивач обґрунтовує своє право вимоги фактом відступлення йому права грошової вимоги за вказаним договором від первісного кредитора. Зокрема, Позивач стверджує: 30.07.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Відповідачем було укладено договір позики № 2346623 . За цим договором ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" зобов`язувалося передати Відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 5 800,00 грн. Відповідач належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 20 010,00 грн. ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило право грошової вимоги позивачу.
Також Позивач просить покласти на Відповідача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник Позивача просив розглядати справу без його участі.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки. Судова повістка надсилалась за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), що була вказана в кредитному договорі. 
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).
З метою належного інформування про розгляд справи Відповідача, суд вжив додаткових заходів та застосував альтернативні способи комунікації, зокрема судова повістка була доведена до відома через Портал Дія. Додатково Суд надсилав повідомлення на відомий номер телефону, наданий Відповідачем кредитору (фінансовий номер телефону НОМЕР_1 ), а також на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його права бути обізнаним про розгляд справи
Отже, Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування певних умов. Зокрема, відповідач має бути належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явитися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подати відзив. Також необхідною умовою є відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів (частини перша та друга статті 280 ЦПК України). 
Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), про що згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи без оформлення окремого документа.
УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості , розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
30.07.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Відповідачем було укладено договір позики № 2346623 у формі електронного документа з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про електронну комерцію". Цей договір був підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 335548 . Введення цього ідентифікатора за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (статті 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", стаття 207 ЦК України) і створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме Відповідачем.
За цим договором ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" зобов`язувалось передати у власність Позичальника грошові кошти у сумі 5 800,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку НОМЕР_2 .
Факт виконання Первісним кредитором своїх зобов`язань та перерахування суми позики Відповідачу підтверджується листом Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" від 15.08.2025 року № БТ/Е-11033, наданим на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2025 року про витребування доказів у цивільній справі № 754/12031/25.
Згідно з інформацією, наданою Банком за результатами ініційованої детальної перевірки, на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 . Окрім того, Банком офіційно підтверджено, що 30.07.2024 року о 18:20:58 на вказану платіжну картку дійсно відбулося зарахування грошових коштів у сумі 5 800,00 грн. До вказаного листа Банком також долучено виписку про рух коштів за картковим рахунком Відповідача за період з 29.07.2024 по 23.12.2024.
За таких обставин, Суд вважає повністю доведеним факт отримання Відповідачем кредитних коштів у розмірі 5 800,00 грн, що свідчить про укладення та фактичне виконання договору позики з боку кредитодавця в розумінні статті 1046 ЦК України.
Відповідач порушив умови договору та не повернув кошти у встановлений строк. Відповідач не надав Суду жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої заборгованості, а також доказів, які б спростовували обґрунтованість розрахунку в частині тіла кредиту та відсотків. Вимоги про стягнення 5 800,00 грн основного боргу та 174,00 грн процентів за користування позикою в межах строку кредитування є доведеними та обґрунтованими.
Також обґрунтованою є вимога про стягнення комісії за надання позики в розмірі 2 436,00 грн. Суд ураховує, що Закон України "Про споживче кредитування" прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Вказаний Закон після внесення відповідних змін передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, а також Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі № 910/1274/24 та від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що нікчемними є положення договорів щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту, якщо кредитодавець не зазначив переліку додаткових та супутніх послуг, які надаються за таку комісію (постанови Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 та від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22).
Натомість у справі, що розглядається, до стягнення заявлено не щомісячну плату, а разову комісію за надання позики в розмірі 2 436,00 грн. Комісія нараховується одноразово в дату надання коштів і включає в себе адміністративні та операційні витрати Кредитодавця на розгляд заявки клієнта, аналіз його кредитоспроможності та оформлення договору. Відповідач був належним чином ознайомлений з розміром, базою розрахунку та цільовим призначенням цієї комісії ще до підписання договору, що підтверджується Додатком №1 до Договору ("Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки"), який Відповідач підписав за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора).
Розглядаючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24 підтвердив правомірність стягнення такої комісії, оскільки вона оплачується разово, позичальник був ознайомлений з цією умовою при підписанні договору, а її встановлення повністю відповідає положенням частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування".
Враховуючи викладене, а також те, що Відповідач не надав жодних доказів сплати вказаної суми, Суд доходить висновку, що вимога про стягнення комісії за надання позики в розмірі 2 436,00 грн є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Водночас підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею у сумі 11600 грн відсутні, оскільки згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи, що договір позики був укладений, а порушення грошового зобов`язання Відповідачем відбулося в період дії воєнного стану в Україні, нарахування Позивачем (чи первісним кредитором) пені у розмірі 11 600,00 грн є безпідставним та прямо суперечить вищенаведеній законодавчій забороні. Тому у задоволенні позову в частині стягнення пені слід відмовити.
За наведених обставин позов слід задовольнити частково.
Щодо набуття Позивачем права грошової вимоги до Відповідача
14.06.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) та ТОВ "ФК "ЄАПБ" (новий кредитор, Позивач) було укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 39 від 23.12.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до Відповідача ( ОСОБА_1 ) за договором позики № 2346623 від 30.07.2024.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Презумпція чинності Договору факторингу не спростована, договір не визнано недійсним на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. При цьому, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.
Судом встановлено, що після відступлення Позивачу права грошової вимоги, Відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості за кредитом ні на рахунки нового кредитора, ні на рахунки первісного кредитора.
Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що Позивач належним чином набув статусу нового кредитора та наділений повноваженнями вимагати від Відповідача виконання грошового зобов`язання за договором.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивач сплатив судовий збір у сумі 3 028,00 грн. Позовні вимоги задоволено частково (стягнуто 8 410,00 грн із заявлених 20 010,00 грн, що становить 42,03 % від ціни позову). Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 272,67 грн (3 028,00 грн х 42,03%).
Керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за Договором позики № 2346623 від 30.07.2024 року у загальній сумі 8 410 (вісім тисяч чотириста десять) гривень 00 копійок, з яких 5 800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 174,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування позикою; 2 436,00 грн - комісія за надання позики.
У задоволенні решти позовних вимог (щодо стягнення пені у розмірі 11 600,00 грн) - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 1 272,67 грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Учасники справи не з`явилися в судове засідання. Позивач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України), 27 лютого 2026 року.
Суддя         Інна КОВАЛЕНКО