Справа № 154/3241/25  Провадження № 22-з/802/31/26 	Головуючий у 1 інстанції: Лутай А. М. 	
	Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року          місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – Андрейчука Сергія Віталійовича на рішення Володимирського міського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року ТОВ «Діджи фінанс» звернулося до суду із зазначеним позовом.
Рішенням Володимирського міського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за договором № 348116 про надання споживчого кредиту від 21 серпня 2020 року в сумі 21 543 грн 36 коп., судовий збір - 2422 грн 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу - 6000 грн.
Постановою Волинського апеляційного суду від 20 березня 2026 року рішення Володимирського міського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у цій справі залишено без змін.
У квітні 2026 року позивач ТОВ «Діджи фінанс» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн, надавши відповідні докази. Крім того зазначав, що попередньо орієнтовний розмір цих витрат був вказаний у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до апеляційного суду.
Розгляд заяви позивача ТОВ «Діджи фінанс» про відшкодування витрат на правничу допомогу проведено без виклику сторін спору.
Дослідивши зміст заяви позивача ТОВ «Діджи фінанс» про ухвалення додаткового рішення та приєднаних до неї письмових доказів, які підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
Згідно аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України критеріями визначення та розподілу судових витрат є: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Аналіз наведених норм процесуального права, висновків Верховного Суду дає підстави вважати, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
На підтвердження обставин понесення в суді апеляційної інстанції витрат на правову допомогу позивач ТОВ «Діджи фінанс», надав: копію додаткової угоди № 348116 від 07 квітня 2026 року до договору про надання правової допомоги № 42649746-АБ від 05 січня 2026 року; копію разунку на оплату № 173 від 07 квітня 2026 року; копію акту про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги від 07 квітня 2026 року де зазначено про представництво інтересів в суді апеляційної інстанції (аналіз чинного законодавства та судової практики, правовий аналіз ситуації та надання правових рекомендацій щодо захисту, складання відзиву на апеляційну скаргу) у дані справі, що становить 4000 грн, детальний опис робіт на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746-АБ від 05 січня 2026 року та додаткової угоди № 348116 від 07 квітня 2026 року.
Отже, враховуючи наведене і зважаючи на складність справи її розгляд у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання і виклику сторін спору та обсяг виконаних адвокатом робіт – подання відзиву на апеляційну скаргу, час витрачений останнім на його підготовку та керуючись критеріями пропорційності та розумності, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Діджи фінанс`витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 
Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково та ухвалити у справі додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порідку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді