МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 р.  	№ 400/11261/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "КИП", вул. Дмитра Яворницького, 2/2,м. Миколаїв,54018, 	

до відповідача	Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Антоновича, 51,м. Київ,03150, Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056, 	

про	визнання протиправною та скасування постанови від 17.04.2025 року № ПШ112985,	

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИП» (далі – Позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Відповідач 1, Укртрансбезпека), Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Відповідач 2) з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.04.2025 року № ПШ112985, прийняту в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті Олександром Гринюком.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт – є автомобільний перевізник, а на дату проведення рейдової перевірки Позивач не виступав перевізником в розумінні норм чинного законодавства та не використовував транспортні засоби саме як перевізник. Позивач вказує на те, що є власником транспортних засобів, щодо яких здійснювались перевірки на дорозі, а дані автомобілі знаходяться в користуванні іншої особи – ТОВ «НЕРО Н», водій ОСОБА_1 невідомий для Позивача, ніколи не був його працівником. Позивач зазначає, що при проведені перевірки на дорозі саме посадовими особами Відповідача здійснюється перевірка та складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, і саме ці особи на місці при проведенні перевірки повинні достеменно встановити автомобільного перевізника, зокрема згідно даних товарно-транспортної накладної.
Ухвалою суду від 23.10.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).
20.11.2025 р. Відповідач подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що 13.03.2025 р. під час рейдової перевірки транспортного засібу марки Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 посадовою особою виявлено порушення: у водія ОСОБА_1 який здійснював вантажне перевезення були відсутні тахокарти водія ОСОБА_1 за 13.03.2025, 12.03.2025, 11.03.2025, 10.03.2025, 09.03.2025, 08.03.2025, 07.03.2025, 06.03.2025, 05.03.2025, 04.03.2025, 03.03.2025, 02.03.2025, що передбачені ЄУТР, або бланк підтвердження діяльності водія ОСОБА_1 , чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Інструкції № 385, Положення № 340, про що складено акті від 13.03.2025 № АР 026595. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.04.2025 року № ПШ112985. Крім того, під час перевірки водієм була надана недійсна ТТН від 13.03.2025 року № ЛО-РН-000008279, а тому Відповідач 1 вважає, що у водія не було при собі ТТН, тому в посадових осіб не було підстав вважати автомобільним перевізником когось іншого а ніж власника транспортного засобу ТОВ «КИП». Посилання Позивача на те, що він не є суб`єктом правопорушення, оскільки не перебував з водієм в трудових відносинах, є безпідставними та необґрунтованими.
25.11.2025 р. Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що посадовими особами свідомо притягнено до відповідальності власника транспортного засобу, а не перевізника, відомості про якого зазначені в Акті перевірки, в той час як відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, застосовується виключно до автомобільних перевізників, а не до власника транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. 
Ухвалою від 30.03.2026 р. судом витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області інформацію щодо перебування водія ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у трудових відносинах станом на 23.03.2025 року, а у разі наявності таких відносин зазначити найменування відповідної юридичної особи, з якою вони встановлені.
03.04.2026 р., на виконання ухвали суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомлено наступне: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), станом на 23.03.2025, перебував в трудових відносинах із страхувальником ТОВ «Бира компані» (код згідно з ЄДРПОУ 45500167).
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
13.03.2025 року, на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок та направлення на рейдову перевірку від 07.03.2025 р. №НР003258, посадовою особою Укртрансбезпеки було проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) а/д М-14 «Одеса – Мелітополь», 09:50, 192 км поворот на с. Грозове – перевірено транспортний засіб марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. 
За результатами перевірки складено акт від 13.03.2025 № АР 026595, в якому зафіксовано виявлене порушення: ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»: під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія тахокартою за 13.03.2025, 12.03.2025, 11.03.2025, 10.03.2025, 09.03.2025, 08.03.2025, 07.03.2025, 06.03.2025, 05.03.2025, 04.03.2025, 03.03.2025, 02.03.2025, передбачених ЄУТР, або бланком підтвердження діяльності водія ОСОБА_1 , чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідальність за вказане правопорушення передбачено статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - абзац 3 частина 1 – перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме тахокарти за 13.03.2025, 12.03.2025, 11.03.2025, 10.03.2025, 09.03.2025, 08.03.2025, 07.03.2025, 06.03.2025, 05.03.2025, 04.03.2025, 03.03.2025, 02.03.2025, передбачених ЄУТР, або бланком підтвердження діяльності водія ОСОБА_1 .
Водій з актом перевірки ознайомився, про причини порушень вказав: «Незнав» та підписав.
Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту від 13.03.2025 № АР 026595 було призначено на 17.04.2025 р. з 10:00 до 12:00, про що Позивача було повідомлено листом Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області від 01.04.2025 року №29454/34/24-25 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказаний лист отримано Позивачем 09.04.2025 р.
17.04.2025 р. в.о. начальника Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Олександром Гринюком за результатами розгляду Акту від 13.03.2025 № АР 026595 винесено Постанову № ПШ 112985 про застосування до Позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме тахокарти або бланк підтвердження діяльності водія ОСОБА_1 транспортного засобу Мерседес держ.номер НОМЕР_1 . 
Копія постанови від 17.04.2025 року № ПШ 112985 направлено Позивачу листом від 17.04.2025 року № №34967/34/24-25 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказаний лист отримано Позивачем 23.04.2025 р.
Вважаючи постанову від 17.04.2025 року № ПШ112985 протиправною, Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 05.04.2001 р. № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі – Закон № 2344-III). 
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
В силу ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-III, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Приписами ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з частинами 17 - 20 ст. 6 Закону № 2344-III, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).
За приписами п. 13 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
- оснащення таксі справним таксометром;
- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; - додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до п. 16 Порядку № 1567, матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.
Відповідно до п. 17 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
Статтею 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених статтею 48 № 2344-III віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 (справа №820/4624/17): « 54. Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством». 
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385:
- тахограф - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі.
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 1.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 (далі - Положення №340), у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні:
автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власні кошти перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник);
тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Згідно з пунктом 6.1 Положення №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Пункт 6.3 Положення визначає, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.
07 вересня 2005 року прийнято Закон України № 2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних Засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР),укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева».
З 20.12.2010 набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю інформації про режим роботи та відпочинку за поточний день та попередні 28 календарних днів.
Шоста поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху.
Отже, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, у разі відсутності тахографа повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно з ч. 1 ст.33 Закону № 2344-III, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Приписами п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №363 від 14.10.1997 року (далі – Правила №363), визначено:
Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Відповідно до п.11.1 Правил №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Так, ст. 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, в даному спірному випадку, як зазначено вище, Позивач стверджує, що є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , та не має ніякого відношення до перевезень, що здійснювалися 13.03.2025 року на автомобільній дорозі М-14 «Одеса – Мелітополь», 09:50, 192 км поворот на с. Грозове, а Відповідач (під час здійснення перевірки) не встановив саме Перевізника, оскільки Закон № 2344-III передбачає застосування адміністративно-господарських санкцій саме до Перевізника.
На підтвердження своєї позиції Позивач надає докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz 814 D, д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , договір оренди вантажного автомобіля від 02.01.2024 року №0201/24 укладеного з ТОВ «НЕРО Н», акт прийому-передачі предмета оренди (орендовані автомобілі) згідно з договором №0201/24 від 02.01.2024 року на 51 вантажні автомобілі, Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 02.10.2023 р. Окрім того, що водій ОСОБА_1 надав до перевірки ТТН, де перевізником зазначений ТОВ «НЕРО Н» (43104953).
Суд критично оцінює таку позицію Позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «КИП» приховує своє становище перевізника шляхом не видання водієві товарно-транспортних накладних.
Те, що саме ТОВ «КИП» є перевізником також підтверджено Протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 02.10.2023 р., оскільки, по-перше, перевірка адаптації тахографа є обов`язком саме перевізника, а по-друге, у вказаному протоколі перевірки та адаптації тахографа прямо зазначено, що перевізником є ТОВ «КИП».
Щодо ТТН № Л0-РН-000008279, яку водій ОСОБА_1 надав до перевірки, то судом встановлено, що ця ТТН водієві ОСОБА_1 не видавалася, а видана водію ОСОБА_2 . Крім того, судом встановлено, що станом на 23.03.2025 (день перевірки) водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із страхувальником ТОВ «Бира компані» (45500167) та не перебував у трудових відносинах із ТОВ «НЕРО Н» (43104953).
Відповідно до вимог пунктів 16 і 17 Порядку №1567, Відповідач своєчасно та в межах своїх повноважень запросив Позивача на процедуру розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, але представник ТОВ «КИП» не з`явився на розгляд справи, жодних пояснень не надав. Крім того, суд звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що Позивач надав суду договір оренди вантажного автомобіля від 02.01.2024 року №0201/24 та акт прийому-передачі предмета оренди (орендовані автомобілі) згідно з договором №0201/24 від 02.01.2024 року, тобто надав документи які не було пред`явлено ні під час проведення рейдової перевірки, ні під час розгляду справи, внаслідок чого прийнято оскаржувану постанову.
За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку саме ТОВ «КИП» є власником транспортного засобу транспортного засобу Mercedes-Benz 814 D, д.н.з. НОМЕР_1 та був перевізником під час рейдової перевірки 13.03.2025 року на а/д М-14 «Одеса – Мелітополь», 09:50, 192 км поворот на с. Грозове і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажу.
Суд акцентує увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 2 та ст. 8 КАС України, при розгляді адміністративних справ мають дотримуватися основні засади (принципи) адміністративного судочинства, а саме рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Крім того, у ст. 44 КАС України закріплено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують його позицію, та не довів суду, що Відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв поза межами своїх повноважень.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вищенаведеним доказами підтверджується факт вчинення Позивачем порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» і наявність підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, з урахуванням наведеного, з огляду на ч. 2 ст. 2 КАС України, суд приходить до висновку, що Відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом, відповідно оскаржувана постанова від 17.04.2025 року № ПШ112985 є правомірною, а відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Згідно ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст. 2, 19, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КИП» (вул. Дмитра Яворницького, 2/2, м. Миколаїв, 54018, код ЄДРПОУ 38457925) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 39816845), Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, код ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.04.2025 року № ПШ112985, прийняту в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті Олександром Гринюком – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20.04.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська