ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 квітня 2026 року справа №200/6289/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року по справі №200/6289/23 (суддя І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 року у цій справі постанову Добропільського міського відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 13.10.2022 року №14016/99134/20004/22 «Про припинення (затримання) нарахування страхових виплат» ОСОБА_1 – визнано протиправною та скасовано.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування страхових виплат та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період, починаючи з 01.10.2022 року.
Присуджено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь Державного бюджету України витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп..
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 року у справі № 200/6289/23 набрало законної сили 24.06.2024 року, видано виконавчі листи.
До Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, відповідно до якої просить змінити спосіб виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 року у справі № 200/6289/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії на: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Код ЄДРПОУ: 13486010) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.10.2022 по 30.06.2024 у розмірі 179 565 (сто сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 05 коп.».
Від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він просив відмовити у задоволенні вимог викладених у заяві представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення в цій справі.
В обґрунтування поданих пояснень відповідач посилався на те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 по справі № 200/6289/23 виконано в межах функціональних повноважень та нормативно-правового поля.
Відповідачем здійснено розрахунок заборгованості зі страхових виплат за період 01.10.2022 по 30.06.2024 в сумі 179 565,05 грн та поновлено нарахування страхових виплат з 01.07.2024. Виплата зазначеної заборгованості можлива виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 2 статті 72, частина 1 статті 73 Закону України №1058-ІV; статті 23, 116 Бюджетного кодексу України). Використання власних коштів Пенсійного фонду України, що формуються за рахунок єдиного соціального внеску, на цю мету заборонено.
Відповідач зауважив, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті страхових виплат, а тому відповідач вважає безпідставними аргументи представника позивача, наведені в його клопотанні про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі.
Таким чином, способом відновлення порушеного права Позивача у цій справі судом обрано зобов`язання Головного управління вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум заборгованості по щомісячним страховим виплатам не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, тобто неможливо змінити спосіб та порядок виконання рішення суду у спосіб, який просить позивач, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі № 200/6289/23.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року заяву задоволено. Змінено спосіб виконання рішення від 30.11.2023 року у справі № 200/6289/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період, починаючи з 01.10.2022 року, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.10.2022 року по 30.06.2024 року у розмірі 179 565 (сто сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 05 (п`ять) копійок.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Відповідач вважає, що зміна способу і порядку виконання рішення суду – це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви. Подібна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019р. у справі №800/203/17 та інших. Заявником у заяві не наведено фактичних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Судом також не враховано, що відповідач не відмовляється виплачувати позивачу суму нарахованої суми у відповідності до рішення суду. Водночас, бюджетні видатки органів Пенсійного фонду формуються відповідно до бюджетного кодексу України та містять поточні видатки на виплату пенсій у поточному бюджетному році. Єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду є неналежне фінансування державою витрат на погашення заборгованості з пенсійних виплат. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями частини 2 статті 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 378 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024р., що набрав чинності 19.12.2024р.) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачем на виконання рішення у цій справі поновлено нарахування страхових виплат з 01.07.2024 року та здійснено розрахунок заборгованості зі страхових виплат за період 01.10.2022 року по 30.06.2024 року в сумі 179 565,05 грн.. Вказана сума обліковується як заборгованість з страхових виплат та наразі не виплачена. 
Отже, рішення суду у справі понад двох місяців з дня набрання законної сили не було виконано в повному обсязі.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зміни способу виконання рішення суду у цій справі шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.10.2022 року по 30.06.2024 року у розмірі 179 565 (сто сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 05 (п`ять) копійок.
Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду з цього питання, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки була сформована за попереднього правового регулювання.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року по справі №200/6289/23 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року по справі 200/6289/23 - залишити без змін. 
Повне судове рішення – 09 квітня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко