ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/5764/25
Номер провадження 1-кп/495/122/2026
04 березня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.07.2025 за №12025162240000993 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Сергіївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимого: вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.08.2022 року за ч.1 ст. 152 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, 

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Судом встановлено, що 22 червня 2025 року, в обідню годину ОСОБА_4 перебував на території села Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, у цей час у нього виник корисливий умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом відкритого викрадення майна у ОСОБА_5 , який проживає в будинку АДРЕСА_2 , вказаного населеного пункту, у зв`язку з чим направився за вказаною адресою.
Прибувши до домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів, тим самим повністю розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пройшов на територію двору, та розуміючи, що потерпілий ОСОБА_5 вірогідніше за все перебуває вдома зайшов до приміщення одноповерхового житлового будинку, де в той час відпочивав потерпілий. 
Далі, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужого майна, перебуваючи у приміщенні будинку, побачив потерпілого ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії є відкритими, з метою подавлення можливого супротиву, став висловлювати погрози застосування насильства в сторону потерпілого, демонструючи при цьому кухонний ніж у своїх руках, який він взяв у приміщенні кухні вказаного приватного будинку.
Далі, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, діючи в період оголошеного воєнного стану та розуміючи, що його дії є відкритими для потерпілого ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні будинку, шляхом вільного доступу взяв електричний будівельний подовжувач довжиною 30 метрів на 4 розетки, вартістю 850,50 гривень, балончик з газом для заправки запальничок та поклав до своєї ручної поклажі, та далі, продовжуючи висловлювати потерпілому погрози фізичною розправою, які супроводжувались нанесенням ударів долонями по обличчю потерпілого, забрав у ОСОБА_5 мобільний телефон XIAOMI Redmi А2, 32 Гб, вартістю 1562 грн., у силіконовому чохлі чорного кольору вартістю 83,30 грн. та безпровідні блютуз навушники «Хіаоmi Redmi AirDots 2» вартістю 518 грн.
Після чого ОСОБА_4 , довівши свій злочинний умисел до завершення, прослідував на зупинку, розпорядившись майном яким незаконно заволодів на власний розсуд.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Оцінка доказів

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
ОСОБА_4 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що визнає вину в інкримінованих йому діях, повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро кається.
Обвинувачений  ОСОБА_4 не вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті доведена.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує обвинуваченому  ОСОБА_4 покарання судом визнано - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкриттю кримінального правопорушення, наявність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення із дотриманням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст. 186 КК України.
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх. На думку суду, застосування до обвинуваченого саме такого покарання є найбільш доречним та є тим стримуючим фактором, який буде достатнім для виховання ОСОБА_4 .
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання  ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання 29.07.2025до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати за залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 , оскільки були понесені у зв`язку із проведенням експертизи в межах кримінального провадження №12025162240000993.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100,174,368,370,371,373, 374,376, 381, 382, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання  ОСОБА_4  строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання 29.07.2025 до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Обраному  ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4  рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Заходи забезпечення кримінального провадження - арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2025 на: електричний будівельний подовжувач довжиною 30 метрів на 4 розетки у полімерному пакеті з-під корму для тварин вилучений та упакований до сейф-пакету №WAR1749946 – скасувати, а вказані речові докази знищити.
Процесуальні витрати за залучення експертів на загальну суму 480,00 грн. стягнути із  ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні відсутній.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Повний текст вироку негайно після проголошення резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя       ОСОБА_1