Справа №712/4193/26
Провадження №1-кп/712/769/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026250310000663 від 06.03.2026 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, Черкаської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, немаючого на утриманні дітей, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 20.02.2026 близько 18 год. 20 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Єва №1324» (ТОВ «РУШ»), що розташований за адресою: м.Черкаси, вул.Володимира Великого, 55/2, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та затверджений Верховною Радою України, який в подальшому продовжений Указом Президента України №40/2026 від 12.01.2026 на 90 діб, шляхом вільного доступу, взяв з полиці вказаного магазину товар, а саме: антивікова сироватка потрійної дії Лореаль Ревіталіфт Лазер 30 мл у кількості 2 шт., вартістю 790 грн. 83 коп. кожна, нічна сироватка з ретинолом Лореаль Ревіталіфт Лазер 30 мл. у кількості 2 шт., вартістю 790 грн. 83 коп. кожна, крем нічний Лореаль Ревіталіфт Лазер X3 y кількості 1 шт., вартістю 724 грн. 17 коп., крем денний Лореаль Ревіталіфт Лазер Х3 у кількості 1 шт., вартістю 724 грн. 17 коп., що належить ТОВ «РУШ». Після цього, ОСОБА_4 частину товару приховавши до правої кишені своєї куртки, а іншу частину тримаючи у руках, вийшов з приміщення вказаного магазину, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на загальну суму 4611 грн. 66 коп. (без ПДВ).
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Також, ОСОБА_4 , 24.02.2026 близько 09 год. 06 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Делікат» (ТОВ «Делікат Ритейл»), що розташований за адресою: м.Черкаси, вул.Смілянська, 44, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та затверджений Верховною Радою України, який в подальшому продовжений Указом Президента України №40/2026 від 12.01.2026 на 90 діб, шляхом вільного доступу, взяв з холодильної камери вказаного магазину товар: масло селянське «Ферма» 73%, вагою 180 г, у кількості 1 шт., вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/124-26/2669-ТВ від 10.03.2026, становить 128 грн. 72 коп.; масло солодковершкове селянське «Первомайськ» 73%, вагою 180 г, у кількості 1 шт., вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/124-26/2669-TВ від 10.03.2026, становить 109 грн. 70 коп.; масло солодковершкове «Яготинське» 82,5%, вагою 180 г, у кількості 21 шт., вартість якого згідно висновку експерта №CE-19/124-26/2669-ТВ від 10.03.2026, становить 129 грн. 50 коп. кожне, масло солодковершкове екстра «Ферма» 82,5%, вагою 180 г, у кількості 8 шт., вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/124-26/2669-ТВ від 10.03.2026, становить 160 грн. 39 коп. кожне, що належить ТОВ «Делікат Ритейл». Після цього, ОСОБА_4 приховав вказаний товар до сумки, яку мав при собі, та вийшов з приміщення магазину, не розрахувавшись за товар, чим завдав ТОВ «Делікат Ритейл» матеріальної шкоди на загальну суму 4241 грн. 04 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_4 показав, що у зв`язку із скрутним майновим становищем, та незадовільним станом здоров`я, в лютому 2026 року він вчинив крадіжку косметичних засобів в магазині «Єва», та масла в магазині «Делікат». Викрадені товари він продав на центральному ринку м.Черкаси, а отримані кошти витратив на лікування та продукти харчування. Обвинувачений пояснив, що він проходив військову службу за призовом під час мобілізації у Військово-Морських Силах Збройних Сил України, у військовому званні «молодший лейтенант», має статус учасника бойових дій. Після отримання поранення в лютому 2024 року (форма 100 додається), його направили на лікування, та в подальшому він був внесений в резерв ВМС ЗСУ. Протягом 2024-2026 р.р. ОСОБА_4 проходив лікування в закладах охорони здоров`я. Він зазначив, що вже близько одного року не отримує грошове забезпечення, інші виплати від держави. ОСОБА_4 за станом здоров`я постійно потребує лікування; працювати наразі не може. Весь цей час він лікувався за власний кошт, йому допомагали батьки-пенсіонери, які є особами з інвалідністю ІІ групи. Згідно із свідоцтвом про хворобу від 19.02.2026, виданим Госпітальною ВЛК КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР», ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби, через наявне захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Нині він збирає документи для оформлення групи інвалідності. Обвинувачений щиро розкаювався у вчиненому, висловив самоосудження своєї поведінки, вказавши, що його вчинок негідний офіцера. ОСОБА_4 зазначив, що в майбутньому хоче пройти лікування, та продовжити проходження військової служби в ЗСУ, вказавши, що за спеціальністю він є бойовим медиком.
Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_5 та представник потерпілого «Делікат Ритейл» ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, до суду подали заяви про проведення розгляду кримінального провадження без їх участі.
Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належним чином повідомлених представника потерпілого ТОВ «РУШ» та представника потерпілого ТОВ «Делікат Ритейл».
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; та ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєні кримінальні правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, на утриманні дітей не має, тимчасово не працює, має постійне місце реєстрації та проживання; проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи; ОСОБА_4 має захворювання «посттромбофлебітичний синдром лівої нижньої кінцівки, набряково-виразкова форма, хронічна венозна недостатність лівої нижньої кінцівки С6 по СЕАР із значним порушенням кровообігу та функцій кінцівки; трофічна виразка н/3 лівої гомілки».
Суд також враховує, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій; має військове звання «молодший лейтенант»; він проходив військову службу за призовом під час мобілізації у Військово-Морських Силах Збройних Сил України; 16.02.2024 отримав поранення/захворювання пов`язане з проходженням військової служби, згідно з первинною медичною картою (форма 100); у період 2024-2026 р.р. він проходив лікування в закладах охорони здоров`я, зокрема, з діагнозом «посттромбофлебітичний синдром лівої нижньої кінцівки, набряково-виразкова форма, хронічна венозна недостатність лівої нижньої кінцівки С6 по СЕАР із значним порушенням кровообігу та функцій кінцівки; трофічна виразка н/3 лівої гомілки»; згідно із свідоцтвом про хворобу від 19.02.2026, виданим Госпітальною ВЛК «КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР», ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби, через наявне захворювання пов`язане з проходженням військової служби. 
В ході судового розгляду встановлено, що після отримання поранення під час несення військової служби, та припинення виплат за місцем служби, ОСОБА_4 перебував без засобів для існування, за станом здоров`я не міг працевлаштуватися, потребував постійного лікування, був на утриманні батьків – осіб з інвалідністю ІІ групи, через що знаходився в тяжкому матеріальному становищі й уразливому стані через неможливість свого утримання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких життєвих обставин.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Матеріальна шкода, завдана кримінальними правопорушеннями, не відшкодована.
Відповідно до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що в даному кримінальному провадженні обвинувачений викрав товари з метою їх подальшої реалізації, та отримання грошових коштів для лікування та харчування, що знижує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень; при цьому, ОСОБА_4 критично оцінює свою злочинну поведінку.
На підставі вищевикладеного, а також за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за можливе на підставі ч.1 ст.69 КК України, призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України нижче від найнижчої межі встановленої у санкції цієї частини статті - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Водночас, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами з питань пробації за місцем проживання, та на підставі ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Призначене покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.69 та ст.75 КК України, на переконання суду, надасть обвинуваченому ОСОБА_4 змогу довести своє виправлення, стати корисним для суспільства, а також справить на нього належний виховний вплив щодо недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень в подальшому.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.
В порядку ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення експертизи №СЕ-19/124-26/2669-ТВ від 10.03.2026 в сумі 2228 грн. 50 коп.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставіст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 коп.
Речові докази в кримінальному провадженні:
-CD-RW диск, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину «Єва», за адресою: м.Черкаси, вул.Володимира Великого, 55/2; та CD-RW диск, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину «Делікат» за адресою: м.Черкаси, вул.Смілянська, 44, що долучені до матеріалів кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1