Справа № 577/5056/25 
Номер провадження 22-ц/816/1502/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 березня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), 
суддів Собини О.І., Петен Я.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Андрущака Сергія Володимировича 
на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року (суддя Галян С.В.), ухвалене у м. Конотоп, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції 
25 серпня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 18231-12/2024, № 8248474, № 73379515, який обґрунтовано наступними обставинами.
09 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №18231-12/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора надісланого на номер мобільного телефону відповідача.
25 квітня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №250425, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 грудня 2024 року №18231-12/2024 у розмірі 25999 грн, з яких: 10788,90 грн – основна сума боргу, 9710,10 грн – відсотки за користування кредитом, 5500 грн – штраф. 
19 січня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 8248474. 
23 січня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договір надання коштів у кредит № 73379515. 
Ці договори укладені у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. 
27 березня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 :
за договором позики від 19 січня 2025 року № 8248474 у розмірі 27907 грн, з яких: 11000 грн – основна сума боргу, 9509,50 грн – заборгованість за відсотками; 5500 грн – неустойка; 1897,50 грн – комісія за надання кредиту (реєстр боржників №5); 
за договором позики від 23 січня 2025 року № 73379515 у розмірі 14394,24 грн, з яких: 4500 грн – основна сума боргу, 219,24 грн – заборгованість за відсотками, 9000 грн – пеня; 675 грн – комісія за надання кредиту (реєстр боржників №8).
ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконує, внаслідок чого має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами: № 18231-12/2024 у розмірі 25999 грн, № 8248474 у розмірі 27907 грн та № 73379515 у розмірі 14394,24 грн, яку товариство просило стягнути з неї на свою користь, а також понесені судові витрати.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором від 09 грудня 2024 року № 18231-12/2024 у розмірі 20499 грн, заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2025 року № 73379515 у розмірі 5394,24 грн, в іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на те, що наданими позивачем доказами підтверджено факт укладення між відповідачем та первісними кредиторами кредитних договорів №18231-12/2024 та №73379515 в електронній формі, отримання відповідачкою грошових коштів та невиконання нею зобов`язань щодо їх повернення, а також перехід до позивача права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів факторингу. Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми основного боргу, процентів за користування кредитом та передбаченої кредитним договором №73379515 комісії. У задоволенні вимог про стягнення штрафу та пені суд відмовив, оскільки відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та пункту 6-1 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Крім того, у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №8248474 суд відмовив, оскільки строк виконання зобов`язання за цим договором на момент звернення позивача до суду не настав, а доказів направлення відповідачу вимоги про дострокове погашення кредиту відповідно до вимог частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» позивачем не надано, у зв`язку з чим підстави для дострокового стягнення заборгованості відсутні.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, сторона відповідача оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Посилається на недоведеність укладення відповідачкою спірних кредитних договорів, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення оферти, її акцепту, реєстрації відповідачки в ІТС кредитодавця, отримання та використання одноразового ідентифікатора, а також підписання договорів сторонами. Зазначає про порушення вимог щодо письмової форми правочину, відсутність доказів накладення електронного підпису відповідачкою та КЕП первісними кредиторами. Подані паперові копії електронних документів не підтверджують факту підписання правочинів, оскільки підпис є обов`язковим реквізитом письмової форми договору. У матеріалах справи відсутні докази, що саме відповідачка застосувала одноразовий ідентифікатор як електронний підпис, а також докази отримання нею такого ідентифікатора. Формальне зазначення в тексті договорів інформації про їх підписання одноразовим ідентифікатором не є належним доказом вчинення правочину. Вказує про недоведеність передання позичальнику грошових коштів за кредитними договорами, так як у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, що підтверджують перерахування коштів відповідачці. Лист платіжної організації не є належним доказом факту видачі кредиту. Подані копії платіжних доручень не відповідають вимогам НБУ та не містять відміток про виконання платежу, відсутні докази належності рахунку відповідачу. Платіжні доручення є внутрішніми документами фінансової установи та не підтверджують фактичне отримання коштів. Судом не було досліджено факт зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідачки. Так, вказуючи про перерахування коштів, позивач зазначає маску карти, в якій закрито 6 цифр, тому не можна стверджувати, що ця платіжна картка була емітована банківською установою саме на ім`я відповідачки. Також вказує на відсутність детального розрахунку, який дозволив би перевірити порядок нарахування відсотків по кредитах. Вважає, що в порушення принципу змагальності, суд фактично переклав обов`язок доказування на відповідача, тоді як позивач зобов`язаний довести обставини, на які посилається. Звертає увагу на відсутність доказів переходу до позивача права вимоги за спірними кредитним договорами. До суду подано лише витяги з договорів факторингу та витяги з реєстрів боржників, відсутні оригінали договорів, повні реєстри та докази оплати за договорами відступлення права, що позбавляє можливості встановити дійсність переходу права вимоги.
Крім, того судом допущене порушення норм процесуального права через не забезпечення участі в судовому засіданні представника відповідача в режимі відеоконференції, за наявності відповідної ухвали суду, що є самостійною підставою для скасування рішення.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тобто в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 09 грудня 2024 року № 18231-12/2024 у розмірі 20499 грн, з яких: 10788,9 грн – кредит, 9710,10 грн відсотки; заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2025 року № 73379515 у розмірі 5394,24 грн, з яких: 4500 грн кредит, 219,24 грн відсотки, 675 грн комісія за надання кредиту, тому переглядається апеляційний судом лише в цій частині.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами – без змін. 
Вважає, що матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитних договорів в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання кредиту. Після чого кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, якій відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах. При цьому, для укладення кредитного договору в електронному вигляді, дані вносилися шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноручно. Апелянтом факт отримання грошових коштів не спростовано належними доказами. 
Зазначає, що факт не вчинення позичальником жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів або визнання їх недійсними тривалий час, а також користування кредитними коштами та сплата в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами, є визнанням спірних кредитних договорів такими, що укладені з досягненням усіх істотних умов. Апеляційна скарга не містить доказів на спростування правомірності правочинів, тому вимоги позивача є законними, а дії відповідача – намаганням уникнути виконання зобов`язань за кредитними договорами.
ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє оригіналами первинних документів, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, оскільки інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у первісних кредиторів і такі документи є банківською таємницею. Позивачем надано суду всі наявні документи по кредитній справі, які передані від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в рамках укладених договорів факторингу. Також ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє інформацією про виписки з банківського рахунку відповідачки, доступ до таких документів мають право отримати тільки позичальник та первісні кредитори. Відповідачкою не спростовано надані позивачем розрахунки заборгованості по кредитах, не погоджуючись із якими нею не ставилося питання про проведення відповідної експертизи. Щодо інформування боржника про зміну кредитора, то направлення повідомлення носить лише інформативний характер і навіть не отримавши повідомлення про відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідачка не мала перешкод для виконання свого зобов`язання по кредитних договорах шляхом сплати заборгованості на рахунки первісних кредиторів.
Також просив поновити строк для подання доказів та їх долучення до матеріалів справи, зокрема: копії розрахунку заборгованості за кредитними договорами від 09 грудня 2024 року та від 23 січня 2025 року, копії інформаційних довідок про перерахування коштів за кредитними договорами, копії додаткової угоди до договору факторингу, витягів з реєстру боржників, платіжних інструкцій. Вказує, що позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, що були передані від первісних кредиторів в межах укладених договорів факторингу, проте з метою надання вичерпної інформації по справі позивачем було ініційовано додаткові запити від первісних кредиторів та отримано відповіді. 
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту №18231-12/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Y372, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки (а.с. 9-12). Вказаним договором передбачено такі умови: 
пункт 1.1 - товариство надало фінансовий кредит в розмірі 11 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором;
пункт 1.2 - мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, строком на 120 днів. Дата надання кредиту 09 грудня 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів кінцева дата погашення кредиту 07 квітня 2025 року;
пункт 1.4 - користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 1% в день на залишок заборгованості.
пункт 1.6 - кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-6051 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
У розділі 8 «Реквізити та підписи сторін» вказані ідентифікаційні дані позичальника, зокрема і дані картки для перерахування кредиту.
Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту від 09 грудня 2024 року №18231-12/2024 містить Графік платежів, який підписаний позичальником, та є невід`ємною частиною цього кредитного договору (а.с. 13). 
Також ОСОБА_1 у вказаний спосіб було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 14-15).
Інформаційною довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 06 серпня 2025 року №3426_250806142522 підтверджується факт перерахування первісним кредитором ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 09 грудня 2024 року о 12:10:08 год через платіжний сервіс іPay.ua, номер транзакції 589704271, на карту № НОМЕР_1 кредитних коштів в сумі 11000 грн (а.с. 16).
25 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу №250425, за яким ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому (а.с. 17-18).
Оплата за відступлення прав вимоги за вказаним договором факторингу від 25 квітня 2025 року підтверджується платіжною інструкцією від 29 квітня 2025 року № 22703 (а.с. 20)
Згідно із актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 25 квітня 2025 року № 250425 ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 6975 (а.с. 19).
Відповідно до витягу з реєстру боржників (№п/п 3538) до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 грудня 2024 року №18231-12/2024 у розмірі 25999 грн, з яких: 10788,90 грн кредит, 9710,10 грн відсотки за користування кредитом, 5500 грн штраф (а.с. 21).
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 грудня 2024 року №18231-12/2024 вбачається, що позичальником не вносилися платежі на погашення заборгованості по кредиту (а.с. 22).
19 січня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8248474, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 11000 грн строком на 360 днів, кінцева дата повернення позики – 13 січня 2026 року. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: процентна ставка/день (фіксована) – 0,95 %, орієнтована загальна вартість позики – 50517,50 грн. Договір підписаний відповідачкою шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 755680 (а.с. 26-33).
23 січня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73379515, відповідно до якого відповідачка отримала споживчий кредит у сумі 4500 грн строком на 29 днів, кінцева дата повернення позики – 20 лютого 2025 року (а.с. 41-47). 
Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: денна процентна ставка/день – 0,685 %, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною)/день – 4 %, пеня – 4 % день. Орієнтована загальна вартість кредиту – 5394,24 грн. Договір підписаний відповідачкою шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 58373.
Щодо комісії вказаний договір містить такі положення:
пункт 1.12 - комісія за надання кредиту - грошові кошти, які згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю за надання та користування кредитом в якості однієї зі складових загальних витрат за споживчим кредитом;
пункт 2.2.4 - комісія за надання кредиту 15 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 675 грн);
пункт 6.2 - за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до пункту 2.2 договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п 2.2.4 договору. Розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником, включає в себе адміністративні та операційні трати, які несе кредитодавець під час розгляду заявки та надання кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої заявки та укладення договору. Послуга для позичальника полягає в аналізі заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту.
У такий же спосіб ОСОБА_1 підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредиту, а також паспорт споживчого кредиту до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) (а.с. 48, 49-50).
27 березня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, за яким до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги кредитора до боржників, перелік яких міститься у відповідних реєстрах боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від 23 січня 2025 року № 73379515 (реєстр боржників №8, порядковий № 3550) та договором кредитної лінії від 19 січня 2025 року № 8248474 (реєстр боржників №5, порядковий № 1905) (а.с. 34-35, 39, 54).
До договору факторингу від 27 травня 2025 року № 27/03/25 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано додаткову угоду від 27 травня 2025 року № 4 та додаткову угоду від 26 червня 2025 року № 5 (а.с. 36, 51).
Згідно із Актами прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу 27 березня 2025 року № 27/03/25 ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників № 5 від 27 травня 2025 року кількістю 3635, та реєстр боржників № 8 від 26 червня 2025 року кількістю 6865 (а.с. 37).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 5 до договору факторингу № 27/03/25 від 27 травня 2025 року та розрахунку заборгованості за договором від 19 січня 2025 року № 8248474 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором на загальну суму 27907 грн, з яких: 11000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 9509,50 грн – сума заборгованості за відсотками, 5500 грн – неустойка, 1897,50 грн – комісія за надання кредиту (а.с. 39, 40).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 8 до договору факторингу № 27/03/25 від 27 травня 2025 року та розрахунку заборгованості за договором від 23 січня 2025 року № 73379515, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором на загальну суму 14394,24 грн, з яких: 4500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 219,24 грн – сума заборгованості за відсотками, 9000 грн – сума заборгованості за пенею, 674 грн – комісія за надання кредиту (а.с. 54, 55-57).
Оплата за відступлення прав вимоги згідно із Договором факторингу від 27 березня 2025 року № 27/03/25 підтверджується платіжною інструкцією від 30 травня 2025 року № 723 та платіжною інструкцією від 30 червня 2025 року № 736 (а.с. 38, 53).
Висновки апеляційного суду щодо прийняття доказів, які не були подані до суду першої інстанції
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - скаржника).
Із наданих позивачем разом із відзивом на апеляційну скаргу доказів, про прийняття яких ідеться у клопотанні, вбачається, що вихідною датою довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» є 23 вересня 2025 року, у той час, як із позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду 25 серпня 2025 року. Тому, зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів про повідомлення судом першої інстанції позивача про відкриття провадження у справі, призначення розгляду справи на відповідні дати, колегія суддів вважає наявними обставини для прийняття апеляційним судом вказаного доказу, як такого, що був отриманий позивачем шляхом витребування від первісних кредиторів під час розгляду справи місцевим судом. 
Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 23 вересня 2025 року № КД-000053209/ТНПП підтверджується факт перерахування первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 23 січня 2025 року, на карту № НОМЕР_1 кредитних коштів в сумі 4500 грн.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, електронними доказами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, кредитні договори від 09 грудня 2024 року № 18231-12/2024 та від 23 січня 2025 року № 73379515 укладені в електронній формі та підписані позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується із положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорах.
На виконання умов вказаних кредитних договорів первісні кредитори на картковий рахунок відповідачки перерахували за допомогою клієнтських платіжних систем грошові кошти в сумі 11 000 грн та 4500 грн. 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 у справі №727/2790/25 зробив висновок, що допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення.
Факт переходу до позивача прав вимоги за вказаними кредитними договорами до боржника ОСОБА_1 підтверджується відповідними договорами факторингу, складеними на їх виконання Актами прийому-передачі Реєстру боржників та Реєстрами боржників. 
Докази сплати заборгованості за кредитними договорами жодному із кредиторів у матеріалах справи відсутні.
У постанові від 03 липня 2025 у справі №219/10735/2013 Верховний Суд зауважив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (також див.: пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази в їх сукупності є переконливими та достатніми для висновку про укладення сторонами кредитних договорів від 09 грудня 2024 року та 23 січня 2025 року, наявність між ними зобов`язання за цими договорами та стягнення заборгованості за такими договорами. Відповідач таких доказів не спростувала і не надала доказів на підтвердження того, що кредитні кошти на підставі цих кредитних договорів не зараховувалися на її картку.
Щодо доводів апеляційної скарги про недопуск представника відповідача до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Із матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2025 року до місцевого суду звернувся представник відповідача - адвокат Андрущак С.В. із заявою про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 85). Із підсистеми «Електронний суд» вбачається, що до вказаної заяви представник в електронному вигляді надав довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 у судах України, сформовану засобами підсистеми «Електронний суд» 29 серпня 2025 року. 
Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року задоволено заяву адвоката Андрущака С.В. про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 87) та у цей же день розгляд справи відкладено на 03 жовтня 2025 року (а.с. 88), підставою відкладення стала заява цього представника від 22 вересня 2025 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю участі в судовому засіданні, зокрема в режимі відеоконференції (а.с. 90).
03 жовтня 2025 року судове засідання було також відкладено на 18 листопада 2025 року та у вказаний день ухвалено оскаржуване рішення суду (а.с. 91). Протоколи судових засідань містять відомості про неявку у ці дні учасників справи. 
В апеляційній скарзі представник відповідача - адвокат Андрущак С.В. не вказує на розгляд справи без його повідомлення, а лише звертає увагу на те, що місцевий суд без пояснень позбавив його участі у справі в режимі відеоконференції. Проте жодних доказів усунення представника від участі у справі у вказаний спосіб матеріали справи не містять. Також відсутні і письмові зауваження представника щодо неповноти або неправильності записів у протоколах судових засідань, право на звернення з якими передбачене статтею 249 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, належної правової оцінки судом обставин справи та не впливають на правильність ухваленого рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги сторони позивача
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина 1 статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 375 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу сторони відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції було зупинено ухвалою Сумського апеляційного суду від 27 січня 2026 року, тому після закінчення апеляційного розгляду та залишення рішення суду без змін його дія підлягає поновленню.
Висновки суду щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, тому відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Андрущака Сергія Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року залишити без змін.
Поновити дію рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «10» березня 2026 року.

Головуючий (суддя-доповідач) Д.В. Сізов 

Судді О.І. Собина 

Я.Л. Петен