УХВАЛА

27 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 752/4458/23
провадження № 61-3873ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, ОСОБА_1 , служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_2 , яка є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину.

Голосіївський районний суд міста Києва рішенням від 16 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , задовольнив частково.

Визнав заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С. 18 березня 2020 року за реєстровим номером 368, 369, нікчемним. Скасував у Спадковому реєстрі запис № 65694544 від 18 березня 2020 року про заповіт ОСОБА_7 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С. за реєстровими номерами 368, 369. У задоволенні інших позовних вимог відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Верховний Суд постановою 30 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року в частині визнання нікчемним заповіту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С. 18 березня 2020 року за реєстровим номером 368, 369, скасував та ухвалив у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року залишив без змін.

21 травня 2025 року на електронну пошту Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 26 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у цій справі повернув заявнику.

29 травня 2025 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд» вдруге звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою
на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 05 червня 2025 року визнав наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року залишив без руху.

Верховний Суд ухвалою від 08 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у цій справі визнав неподаною та повернув заявнику.

28 липня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 18 серпня 2025 року визнав наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року залишив без руху.

Верховний Суд ухвалою від 24 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у цій справі визнав неподаною та повернув заявнику.

23 березня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у вказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 26 березня 2026 року визнав підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року за клопотаннями ОСОБА_1 неповажними. Касаційну скаргу залишив без руху та встановив заявнику строк для усунення її недоліків, зокрема, подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, оскільки касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення та вручення заявнику оскаржуваного судового рішення, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, надати докази надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.

10 квітня 2026 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено, що вона є особою із інвалідністю, що підтверджується посвідченням, виданим у Федеративній Республіці Німеччина, вказує на наявність обставин для поновлення строку на касаційне оскарження. 

Верховний Суд зазначає, що до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином, а тому відомостей про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю надані матеріали не містять.

Крім того, доказів надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, а саме - ОСОБА_2 та приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Саваріній О. С. з урахуванням положень статті 43 ЦПК України (шляхом надсилання до електронних кабінетів інших учасників справи, а у разі відсутності в інших учасників справи електронних кабінетів чи відсутності відомостей про наявність в інших учасників справи електронних кабінетів - у паперовій формі листом з описом вкладення) ОСОБА_1 не надано.

Отже, заявник вказані в ухвалі Верховного Суду від 26 березня 2026 року недоліки не усунув.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. 

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, ОСОБА_1 , служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину вважати неподаною та повернути заявнику. 

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя 	А. І. Грушицький