ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/5162/24    Головуючий в 1 інст.Боєв Є.С.
Провадження №33/807/69/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційними скаргами представника останнього за довіреністю ОСОБА_2 , захисника – адвоката Жижи А.О. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 30 квітня 2024 року о 23 год. 46 хв. в м.Запоріжжі, Шевченківський район, вул. Чарівна, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 626, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР України, по повторність попереджений.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову суду першої інстанції.
На підтвердження своїх повноважень до апеляційної скарги ОСОБА_2 надано копію нотаріально посвідченої довіреності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.287 КУпАП, постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Частиною 2 ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
З апеляційної скарги та доданих до неї документів убачається, що ОСОБА_2 представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі нотаріальної довіреності.
Разом з цим, згідно зі ст.271 КУпАП (захисник), у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.
Якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначений адвокат має права, передбачені частиною першою цієї статті та іншими законами.
Повноваження адвоката, призначеного Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються дорученням, що видається Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
В матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували, що ОСОБА_2 відносить до кола осіб, які відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення мають право на оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення.
Тобто, провадження за апеляційною скаргою останнього розпочато помилково. 

Разом з цим, Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульоване питання як має діяти суд, коли апеляційну скаргу подано особою, яка не підтвердила свої повноваження.
В свою чергу, відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїй прецедентній практиці, в т.ч. у рішеннях в справах "Енгель та інші проти Нідерландів" ("EngelandOthers v. the. Netherlands", 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), "Озтюрк проти Німеччини" ("Ozturk v. Germany", 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), "Лутц проти Німеччини" ("Lutzv. Germany", 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.
Так, згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Зазначені обставини є процесуальною перешкодою для розгляду справи в апеляційному суді та унеможливлюють прийняття вказаної апеляційної скарги до провадження апеляційного суду.
З урахуванням викладеного, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підлягає закриттю, та подальше провадження необхідно здійснювати за апеляційною скаргою захисника – адвоката Жижі А.О., яка за змістом є ідентичною з апеляційною скаргою ОСОБА_2 . 

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Жижа А.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції порушив правила підсудності розгляду справи.
Вказує, що справу розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , чим порушили його права, передбачені ст.268 КУпАП.
При цьому, наголошує, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.
Зауважує, що жодні лабораторні дослідження щодо ОСОБА_1 не проводились.
Окрім цього, сторона захисту зазначає, що тест виробництва Китаю Screen tests for multiple drugs, який застосовували для проведення тестування ОСОБА_1 , немає сертифікату відповідності та відмітки про строк придатності, на самому тесті відсутня дата та ID, який визначає, що результати досліджень належать саме ОСОБА_1 . 
На думку захисника, висновок від 30 квітня 2024 року не може бути належним доказом у справі.

Також, захисником – адвокатом Жижею А.О. подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав, копію оскаржуваної постанови 19 листопада 2024 року отримав не він, а член його сім`ї, сам ОСОБА_1 перебуває на військовій службі. 

Вказане клопотання захисника підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав, відомостей про отримання останнім копії постанови суду протягом строку на її апеляційне оскарження матеріали справи не містять. Причини пропуску строку, на які вказує захисник, можуть бути визнані поважними. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана захисником апеляційна скарга підлягає розгляду. 

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) – адвоката Жижи А.О. задоволено. Провадження за апеляційною скаргою захисника – адвоката Жижи А.О. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП зупинено до звільнення останнього з військової служби.
В свою чергу, за змістом положень ст.294 КУпАП, участь в апеляційному розгляді осіб – учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.
Апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У листі Верховного Суду від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25, який адресований апеляційним та місцевим судам загальної юрисдикції, зазначено, що зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі, можливе лише після внесення відповідних змін до КУпАП.
У зв`язку з наведеним, провадження за апеляційною скаргою захисника – адвоката Жижі А.О. підлягає поновленню.

В судове засідання, призначене на 06 січня 2026 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Жижа А.О. не з`явились, захисник – адвокат Жижа А.О. надав на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Жижи А.О., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

10 грудня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника-адвоката Жижи А.О. про закриття справи, в якій останній просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 
06 січня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла заява захисника-адвоката Жижи А.О., в якій останній просить прохальну частину апеляційної скарги вважати зміненою на закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогамист.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №887038 від 30 квітня 2024 року, згідно з яким, 30 квітня 2024 року о 23 год. 46 хв. в м.Запоріжжі, Шевченківський район, вул. Чарівна, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 626, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР України, по повторність попереджений;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують та швидкість реакції КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги " Запорізької обласної ради від 29 квітня 2024 року;
- у висновку №4338 від 30 квітня 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП капітана поліції Малого Р., згідно з яким, останній доповідає, що 29 квітня 2024 року о 23:46 годині за адресою: м.Запоріжжя, Шевченківський район, вул.Чарівна,52, на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено автомобіль «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря нарколога, на що останній погодився. Висновок лікаря-нарколога №4338 віл 30 квітня 2024 року (перебуває у стані наркотичного сп`яніння). Стосовно водія ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №887038 за ч.1 ст.130 КУпАП. ПВ: не вилучалось (Дія). ТД: не видавався. Фізична сила та спеціальні засоби не застосовувались. Про повторність попереджений. Від керування відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України. Подію зафіксовано на боді камери 475315, 474978.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними, допустимими та достатніми.
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 участі в розгляді справи не приймав. 
Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та суперечать серед іншого і додатковим доказам, які були витребувані судом за клопотанням сторони захисту.

Що стосується доводів захисника-адвоката Жижи А.О., викладених в апеляційній скарзі, про порушення правил підсудності. 
За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частина 2 ст.276 КУпАП встановлює альтернативну підсудність деяких справ, зокрема справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» роз`яснено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.
Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції вирішено направити справу саме до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя - за місцем вчинення правопорушення, а тому порушення правил територіальної підсудності справи в цьому випадку не убачається, а думка захисника про протилежне є помилковою. 
Що стосується доводів захисника-адвоката Жижи А.О., викладених в апеляційній скарзі, про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки справу було розглянуто у його відсутність, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
Більше того, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права в т.ч. право на захист, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовано.

Перевіряючи доводи захисника-адвоката Жижи А.О., викладені в апеляційній скарзі, про порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1  на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки, як стверджує сторона захисту, жодні лабораторні дослідження щодо ОСОБА_1 не проводились, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.
Зокрема, у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відомостями, зазначеними в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом події.
Згідно з направленням від 29 квітня 2024 року, працівниками поліції в результаті огляду ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Драгер не проводився у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння.
З матеріалів справи убачається, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі проводився у строк та порядку, передбачених ст.266 КУпАП, у присутності поліцейського.
Згідно з висновком №4338 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 квітня 2024 року, наданим КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги " Запорізької обласної ради, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у вказаній установі 30 квітня 2024 року о 00:20 годині. За наслідками огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного (амфетамін, метамфетамін) сп`яніння.
Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
У вищевказаному висновку лікаря міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
З долученого до протоколу відеозапису убачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху.
Під час спілкування з працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що йому було повідомлено за наслідками візуального огляду та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. 
В медичному закладі лікар провів візуальний огляд ОСОБА_1 , а також огляд за допомогою технічного приладу, та було досліджено надану ОСОБА_1 біологічну речовину (сечу). За наслідками огляду лікарем встановлений остаточний діагноз ОСОБА_1 – наркотичне сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 повідомлено, що надана ним біологічна речовина буде зберігатись в медичному закладі протягом 90 днів. 
Якоїсь упередженості чи порушень з боку лікаря-нарколога при проведені вищевказаного огляду не убачається.
Доводи апелянта про відсутність сертифікації використаного тесту або заборону його застосування МОЗ є безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження цих тверджень стороною захисту не надано. 
Також, не надано суду відомостей про те, що не проводились лабораторні дослідження наданої ОСОБА_1 біологічної речовини. 
Клопотань від сторони захисту про витребування додаткових доказів з метою перевірки вказаних обставин не надходило.
В свою чергу, суд не має права за власною ініціативою збирати докази. 

За наведених обставин, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4338 від 30 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, є належним, допустимим і достовірним доказом.
Посилання захисника на недопустимість зазначеного доказу є безпідставними.

З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема і відеозапису, убачається, що остаточний діагноз ОСОБА_1 лікарем встановлювався як за наслідками лабораторних досліджень так і за клінічними ознаками.
Відомостей про те, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі проводився за допомогою недозволених до використання засобів чи приладів, матеріали справи не містять. 
Враховуючи результати проведеного огляду, інспектором поліції, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, на підставі висновку лікаря та інших матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння підтверджено при огляді в медичному закладі.
Результати огляду в будь-який зручний для ОСОБА_1 спосіб ним не спростовано.
Разом з цим, згідно з положеннями п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_3 без будь-яких зауважень.
Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи теж немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту, зокрема і самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку.
Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а також упередженості з боку суду першої інстанції не убачається.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладені адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Клопотання захисника-адвоката Жижи А.О. про закриття провадження в цій справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП – через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, задоволенню не підлягає, з таких підстав. 
Згідно з встановленими судом обставинами, адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , мало місце 30 квітня 2024 року.
Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції – 28 жовтня 2024 року, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.6 ст.38 КУпАП, не закінчились. 
Тому підстави для закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відсутні, а думка сторони захисту про протилежне не узгоджується з положеннями законодавства України про адміністративні правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження за апеляційною скаргою представника Єременка С.Е. за довіреністю Єременка Е.А. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.
Провадження за апеляційною скаргою захисника – адвоката Жижи А.О. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП поновити.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Жижи А.О. залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 336/5162/24