Справа № 752/102/26 
Провадження №: 3/752/950/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року          м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Токман Ю. Ф., при секретарі Шматко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
в режимі відеоконференції захисника Боровик О.О.,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 13 грудня 2025 року о 00:20 у м. Києві на вул. Велика Васильківська, 30, керував транспортним засобом «Land Rover Defender», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Захист його інтересів здійснювала адвокат Боровик О.О. 
У судовому засіданні захисник Боровик О.О. клопотала про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказала на відсутність доказів керування та зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом не було роз`яснено його право пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я та не видано відповідне направлення на проходження такого огляду. 
Також захисник клопотала про витребування доказів, а саме з Департаменту патрульної поліції копій графіку та журналу розстановки нарядів 12.12.2025 та 13.12.2025, а також доказів отримання поліцейськими технічних засобів відеофіксації і газоаналізатора Драгер, який був використаний під час огляду. 
Дослідивши матеріали справи, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання захисника про витребування доказів, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін. Закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи, оскільки це може порушити принцип рівності сторін. 
Будучи наділеною правом збирати докази, сторона захисту мала можливість витребувати належним чином завірені копії графіку та журналу розстановки нарядів, а також докази отримання поліцейським відповідних технічних засобів відеофіксації і газоаналізатора «Drager», якщо вважала цей доказ необхідним для доручення до справи, однак своїм правом своєчасно не скористалась.
В матеріалах справи наявні достатні докази для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Підстав для витребування доказів, суд не вбачає. Тому, у задоволенні відповідного клопотання захисника слід відмовити.
Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 539345 від 13.12.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; результати аналізу приладу «Drager», проведеного на місці зупинки, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено позитивну пробу на стан алкогольного сп`яніння з кількісним показником 0.78 проміле; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому міститься підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду; картку обліку адміністративного правопорушення; витяг з бази «Армор» з інформацією щодо транспортного засобу «Land Rover Defender», д.н.з. НОМЕР_1 , а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин. 
Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
І хоча відеозапис безпосередньо не відображає обставин зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, разом із тим з нього вбачається, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та наявність ознак сп`яніння. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, результат якого виявився позитивним з кількісним показником 0.78 проміле. Вказаний результат ОСОБА_1 не оспорював, підписав згоду з ним, а тому підстав забезпечувати його доставку до закладу охорони здоров`я з метою перевірки достовірності результатів огляду, проведеного на місці, у поліцейських не було, як і не було підстав виписувати направлення на проходження такого огляду.
Доводи захисника про порушення права ОСОБА_1 на захист під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними. Склавши протокол, поліцейські лише зафіксували факт правопорушення, при цьому право на захист ОСОБА_1 було належним чином реалізоване під час розгляду справи в суді, де участь брав захисник.
Підстав для закриття провадження у справі суд не вбачає. 
За таких обставин, у задоволенні клопотання захисника слід відмовити. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотань захисника про витребування доказівта про закриття провадження у справі. 
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф.Токман